Maal blev ikke naaet, men den har dog til Trods 
for Planløsheden i de Arbejder, som udførtes 1 
dens Tjeneste, fremdraget chemiske Kjendsgjer- 
ninger, som kom til Nytte, da Chemien frem- 
stod som en samlende og ordnende Videnskab. 
De af Læserne, som maatte interessere sig 
for en nærmere Indgaaen i Alchemiens Historie, 
skal vi sluttelig henvise til Kopp's , Geschichte 
der Chemie*, som i det væsentlige er Kilden 
til denne Artikel. 
Foranderlige Stjerner. 
(Cand. real. I. Fr. Schroeter). 
Det gaar som en Urlov gjennem den hele 
Natur, at overalt hersker Bevægelse, intetsteds 
findes Hvile. 
som man synes at se uforandret fra Aar til an- 
det, er dog i Virkeligheden ikke saa lidet for- 
anderlig, 
Ja selv den tause Stjernevrimmel, 
og naar vi har saa vanskeligt for at 
erkjende dette, ligger det i vore Redskabers 
Ufuldkommenhed. 
Begivenheder., 
Dog af og til indtræffer der 
at de 
saaledes 
der er saa iøjnefaldende, 
ikke kan undgaa vor Opmærksomhed, 
som naar en Komet pludselig viser sig paa den 
mørke Himmelgrund eller en Stjerne blusser op 
i en Egn, hvor der før ikke var bemærket no- 
Altid har saadanne ekstraordi- 
nære Begivenheder været betragtede med Ræd- 
get usædvanligt. 
sel af den uvidende Hob, og tusinde er de Virk- 
ninger, som mentes at skulle have sin Aarsag 1 
Men et Gode 
har. denne antagne Causalitet udvirket, alle saa- 
Vi 
kan derfor følge disse Begivenheder tilbage til 
den graa Oldtid og faa høre, at Stødet til, at 
Hipparch for 2000 Aar siden bestemte sig til 
at give en Katalog over de fornemste Stjerner, 
denne besynderlige Fremtoning. 
danne ,Tegni Stjerner* er blevet noterede. 
var, at der paa hans Tid viste sig en ikke tid- 
ligere seet Stjerne. 
noget Kjendskab til, 
blevne iagttagne, kunde man ikke med Bestemt- 
Saalænge man ikke havde 
hvilke Stjerner før var 
hed afgjøre, om Fiksstjernehimlen undergik nogen 
Forandring, Å 
En af de Stjerner, hvis Foranderlighed man 
har kjendt længst, er Mira i Sjernebilledet ,, Hval- 
fisken". 12te August 1596 saa den frisiske 
Præst D. Fabritius den som en Stjerne af 
2den Størrelse, men senere kunde han ikke finde 
den igjen; først dte Februar 1609 saa han paa 
det samme Sted en Stjerne, som han snart over- 
beviste sig om var den, der var indtegnet paa 
Bayers Kart af 1603 og der betegnet med 
Bogstavet 0; den Stjerne han forgjæves havde 
søgt efter, var altsaa nu gjenfunden. Men flere 
OQmstændigheder hindrede ham i at forfølge vi- 
dere denne Besynderlighed, at en Stjerne viser 
sig en Tid, forsvinder ganske for derpaa igjen 
Først i 1639 — i disse 30 
Aar synes Mira at være fuldstændig glemt — kom 
at komme tilsyne. 
Holwarda til at iagttage denne, der var ham 
aldeles ukjendt, og han søgte nu nøjagtig at be- 
stemme dens Beliggenhed. Paa den Tid lyste 
den som en Stjerne af 3dje Størrelse, men sank 
snart ned til 4de for at forsvinde i Solstraa- 
I November 1639 viste Stjernen sig igjen 
og lyste endnu klarere, dog kun for snart efter 
at aftage til 4de Størrelse. I de følgende Aar 
blev den observeret af Fullenius og Junge i 
lerne. 
Hamburg, men stadige og fortløbende lagttagel- 
ser af den findes først fra 1659, da Hevel be- 
Og fra 
ham har man ogsaa erholdt Meddelelse om, hvor- 
øyndte at beskjæftige sig med den. 
ledes dens Faser forandrer sig med Tiden. 
I 15 Dage opnaar og beholder den sit 
Maximum af Lysstyrke, der sætter den i Klasse 
med Stjerner af 2den Orden. Men derpaa af- 
tager dens Lys i 3 Maaneder, indtil den bliver 
fuldstændig usynlig ikke blot for det ubevæb- 
nede Øje, men selv for stærke Kikkerter —- det 
er ogsaa uvist, om den er bleven observeret i 
I 5 Maaneder er den 
nu usynlig, vokser derpaa i de 3 næste Maane- 
dens Minimumsperiode. 
der til Maximum for paany at gjentage sine For- 
andringer i de nævnte Tidsrum. Ved at sam- 
menstille en større Række lagttagelser har man 
fundet, at der ligger et Tidsrum af 381 Dage 
mellem to paa hinanden følgende Lysmaxima. 
Men denne Periode er underkastet mange For- 
andringer, der gjør Stjernen endnu mere inter- 
essant; saaledes er Styrkegraden af dens lys 
meget variabel. —Undertiden kan Stjernen naa 
op til mere end 2den Størrelse, medens den til 
andre Tider ikke lyser stærkere end en Stjerne 
af Ste Størrelse. Det største Lysmaximum blev 
iagttaget i 1778, det svageste i 1868. Tiden, 
den viser sig for det blotte Øje, er ogsaa meget 
