mum og Minimum samt Periodens Varighed, og 
den omfatter ogsaa mere end */; af de nu kjendte 
variable Stjerner. Men der optræder i denne 
Gruppe ogsaa en anden Fjendommelighed, der 
deler den i to Underafdelinger. Grupperer man 
nemlig de variable Stjerner efter Perioder paa 
100 Dage, har man 17, hvis Periode ligger mel- 
lem 2 og 100 Dage, 8 mellem 100 og 200, 
14 mellem 200 og 300 og 30 af mere end 3800 
De fleste variable (ca. 50) har altsaa en 
lang Periode og det saaledes, at jo længere Pe- 
Dage. 
rioden er, desto større er Stjernernes Tal; men 
man har et Maximum ogsaa blandt dem, der 
har en kort Periode, og der viser det sig, at 
jo kortere Perioden er, desto talrigere er de. 
Ser man hen til Lysvekslingen, findes der i den 
en Forskjel mellem disse to Underafdelinger in- 
den denne Gruppe regulært foranderlige Stjer- 
ner. Saaledes gaar Lysforøgelsen i den lange 
Periode langt raskere for sig, ja ofte betydelig 
raskere end Aftagelsen, Stjernerne opnaar hurtig 
sit Maximum for at dvæle der i længere Tid og 
derpaa aftage ganske langsomt i Lysstyrke. 
Blandt de variable af kort Periode træder Al- 
And Endre pen 
1670 alo > sp Be 30 4f so o mo : 
golgruppen mærkelig frem. Til den hører 6 
Stjerner, der viser samme Regelbundethed 1 Lys- 
styrkens Forandring, hvilken gaar for sig I Løbet 
af nogle faa Timer; den øvrige Tid er de saa 
godt som uforandrede *). 
I skarp Modsætning til disse variable staar 
de irregulært foranderlige Stjerner. Som of- 
test kjender man hos dem ingen Elementer, eller 
*) Mange Stjerner viser ogsaa 1 Løbet af en Peri- 
ode flere Maxima og Minima.  Saaledes har man 
hos Å Lyræ efter Argelander og Schønfeld 
det iste Maximum af 3dje Størrelse 3 Dage 3 Ti- 
mer før, det 2det Maximum 6 Dage 9 Timer og 
det 2det Minimum 9 Dage 12 Timer efter Hoved 
minimet af 5te Størrelse. 
man maa i det højeste nøje sig med Tilnærmelses- 
Det mest karakteristiske Eksempel her- 
paa er 17 i Skibet Argos paa den sydlige Him- 
mel; i mange Henseender 
værdier. 
minder den om de 
Først i dette 
Aarhundrede har man fortløbende lagttagelser, 
temporære eller nye Stjerner. 
idet man før kun lejlighedsvis observerede den, 
naar Astronomer opholdt sig paa den sydlige 
Saaledes fandt Halley den i 1677 
som en Stjerne af 4de Størrelse, Pater Noél 
mellem 1685 og 1689 og ligesaa Lacaille i 1751 
den af 2den, medens Burchell under sit Op- 
hold i Syd-Afrika (1811—15) igjen saa den som 
en 4de Ordens Stjerne. I 1822 —26 fandt 
Fallows og Brisbane den af 2den Størrelse, 
medens Burchell observerede den i 1827 næ- 
Aaret 
efter var den atter af 2den Størrelse og holdt 
sig som saadan i Aarene 1829—33. Først da 
John Herschel tog Ophold paa Kap, blev den 
underkastet en systematisk Undersøgelse. I 1834 
—37 holdt den sig konstant mellem 2den og 
Iste Størrelse, men 16de December 1837 fandt 
han, at 77 Årgos havde tiltaget saa i Lysstyrke, 
ae eee AV 
Halvkugle. 
sten lige saa klar som åa 1 ,,Sydkorset*. 
810 +9|o 18/00 40 ol IG | 
at kun Sirius og &å Centauri overstraalede den. 
2den April 1888 naaede den sit Maximum og 
aftog nu, men holdt sig en lang Tid som en 
Stjerne af Iste Størrelse. I 1843 naaede den 
Aldebaran i Lysstyrke, men i April 1843 voksede 
den raskere end nogensinde før og overstraalede 
alle Stjerner paa den sydlige Halvkugle med 
En Tid endnu holdt den 
sig som en Stjerne af Iste Størrelse, senere af- 
Undtagelse af Sirius. 
tog den betydelig og blev i 1867 usynlig for 
det blotte Øje. I den sidste Tid har den vaklet 
mellem 6 og 7 Størrelse. 
Man har forsøgt at udlede en Periode paa 
70 Aar for denne i sit Slags enestaaende for- 
anderlige Stjerne og nedenfor er grafisk frem- 
stillet Variationerne i dens Lysstyrke, idet de 
