og at den ogsaa virkelig har dem, viser den 
daglige Brfaring os. Temperaturen spiller lige- 
overfor Luftens Vanddampmængde en stor Rolle. 
Er Luften varm, kan den holde en Mængde 
Vand i Dampform, men afkjøles den, saa bliver 
der Plads for meget mindre, og det Vand, som 
der ikke er Plads for i Dampform, maa udskil- 
les, og det bliver synligt som smaa Vanddraa- 
ber. — Dette ser vi ofte. Naar kold Luft om Vin- 
teren kommer strømmende — ja vi kan sammen- 
ligne det med Bække feller Blve — ned fra 
Aasene omkring, og her nedei Kristiania møder 
den varmere, fugtigere Luft, som Fjordens Nær- 
hed skaffer os, saa fortættes store Mængder af 
Vanddamp til Vanddraaber, og vi gaar i lange 
Tider i den uhyggeligste Taage. Aabner man 
om Vinteren Døren eller Vinduet i et Kjøkken 
og lader kold Luft strømme ind, ser man, at 
hele Rummet ,staar i en Damp*. Der er liden 
Sandsynlighed for, at alt dette Vand skulde 
komme udenfra, og derimod langt rimeligere, at 
Vanddampene var i Kjøkkenet før, frembragte 
under Kogningen, men saalænge der endnu var 
varmt, holdtes de i Dampform, og var usynlige 
og blev saa udskilte som smaa Vandblærer, idet 
Luften blev afkjølet. Der kan saaledes være 
store Mængder Vanddamp i Luften, uden at 
man kan se dem, og Mængden afhænger under 
forøvrigt lige Omstændigheder af Temperaturen. 
Ligesom Luften selv, udøver ogsaa de 
Vanddampe, som findes i den, paa en analog 
Maade som Dampene i Gylinderen i en Damp- 
maskine et Tryk paa sine Omgivelser. Luftens 
Tryk maales ved Barometret, og angives i Mil- 
limeter, idet Luftens Tryk paa en Flade er ligt 
Vægten af en Kviksølvsøjle, som har ligesaa 
stort Tvermaal som Fladen, og en Hgøjde af 
gjennemsnitlig 760 mm. Hele den Jorden om- 
givende Atmosfære udøver altsaa paa enhver 
: Gjenstand paa Jordens Overflade et Tryk, der 
er ligesaa stort som det vilde have været, om 
Jorden havde havt om sig et Hav af Kviksølv, 
760 mm. højt — eller dybt, om vi vil kalde 
det saa. Paa samme Maade angives ogsaa 
Vanddampenes Tryk, og det analoge er ogsaa 
Betydningen, om man engang ser Luftens Vand- 
damptryk sat = 10 mm. for Eks. Det vilde 
føre for langt bort her at omtale de Instrumen- 
ster, man benytter for at komme efter Luftens 
Vanddamptryk. Der er ogsaa en anden Maade 
at angive Mængden af de i Luften værende 
Vanddampe paa, og den vilde kanske være mere 
anskuelig, men bruges dog ikke i Almindelig- 
hed, da den medfører praktiske Vanskeligheder, 
nemlig at angive deres Vægt. Man kan nemlig 
ved kemiske Midler uddrage alle Vanddampe, 
som befinder sig i Luften i et afsluttet Rum, 
for Eks. i et 1 Kubikmeter stort, afstængt Kar. 
Vejer man nu det fundne Vand, faar man der- 
ved en Angivelse for, hvormeget Vanddamp der 
110 
findes i Luften paa det Sted, hvor Forsøget 
anstilles. Men nu træffer det sig saa ejendom- 
meligt, at Vægten af Vandmængden i en Ku- 
bikmeter Luft, udtrykt i Gram, meget nøje gi- 
ver det samme Tal, som angiver Dampenes Tryk 
i Millimeter. I meteorologisk Henseende spiller 
Luftens Vanddampe en meget stor Rolle, men 
man skulde fristes til at faa en urigtig For- 
staaelse af denne, naar man i Opgaver ser, 
hvor store Forandringer Vanddamptrykket un- 
dergaar paa kort Tid, ja regelmæssigt daglig 
undergaar, uden dog at medføre nogen tilsva- 
rende atmosfærisk Forstyrrelse, som en lignende 
Forandring i Lufttrykket. Sagen er nemlig 
den, at ved Barometret faar man maalt Trykket 
af hele den overliggende Luftkolonne, men ved 
de Instrumenter, hvorved man bestemmer Vand- 
damptrykket, faar man kun en Angivelse for 
Luftens Beskaffenhed i Instrumentets: umiddel- 
bare Nærhed, medens man er i Uvished om 
Vanddampmængden allerede i en liden Højde 
over os. Og der er gode Grunde til at an- 
tage, at Vanddampmængden aftager opover langt 
hurtigere end porportionalt med Lufttrykkets 
Aftagen. 
I daglig Tale siger man ofte, at Luften 
er fugtig eller tør, og 1 det første Tilfælde 
hører man gjerne udtrykket ,Luften er raa*. 
Hermed angives dog ikke, at der netop er en 
absolut stor Mængde Vanddamp i Luften, at 
Vanddamptrykket er stort, noget man kunde 
være tilbøjelig til at tro, naar man tager Hen- 
syn til, at man for den Tilstand i Luften ogsaa 
har et tredje Udtryk, ,Luften er trykkende*. 
Det er allerede nævnt, at naar Temperaturen 
er høj, kan Luften rumme en Mængde Vand- 
dampe, er den lav, bliver der kun Plads tor 
mindre, og hvis Luften af en eller anden Grund 
afkjøles tilstrækkelig, saa formaar den ikke at 
holde alt Vand i Dampform, men noget af det 
udskilles i synlige Draaber.  Indeholder nu Luf- 
ten saa meget Vanddamp, som den under den 
forhaandenværende Temperatur kan rumme, alt- 
saa Vanddampenes Tryk er saa stort, som mu- 
ligt ved angjældende Varmegrad, siger man at 
Luften er mættet med Vanddamp, og da vil 
den mindste yderligere Synken af Temperaturen 
bringe en Del af Vandet over i Draabeform. 
Har man en anden Gang angivet Luftens Vand- 
damptryk til 4 mm. for Eks., og Temperatu- 
ren paa samme Tid er 18.0, og man af Fysike- 
ren faar vide, at Luften ved en Temperatur af 
18.05 kan rumme saa meget Vanddamp, at de- 
res Tryk er lig 15.9 mm., saa siger man, at 
Tuftens relative Fugtighed er 7 X 100, eller 25 
pCt. af, hvad der kunde have været af Fugtig- 
hed. Er Luften mættet med Vanddamp, saa er 
naturligvis dens relative Fugtighed = 100 pCt. 
Ved Luftens relative Fugtighed forstaar man 
altsaa dette Forhold meilem Mængden af Vand- 
