Den nye Lære er fra de forskjelligste Si- 
der bleven angrebet paa den heftigste Maade, 
men med urette. Ikke Læren selv, men dens 
Fiender og Lærlinge skulde man have angrebet, 
— ikke Ideen, men dens falske Udvækster. 
Vi maa tilkjende den sin fuldkomne Beret- 
tigelse 1 det hele System, og denne Berettigelse 
er saa meget større, som den nye Lære har bi- 
draget til at trække en betydelig Videnskab ud 
af den Aandløshed, hvori den truede med at 
synke ned, og at stille den paa et Standpunkt, 
der berettiger den til at ansees idetmindste for 
jevnbyrdig med alle sine Søstre, ja endog længre 
fremskreden end de fleste af disse. 
Og ligesom et Fremskridt i én Videnskab 
aldrig bliver uden Virkning paa andre, saaledes 
er det ogsaa skeet her. OQgsaa i Philosophien 
daterer sig fra nu af en ny Periode. Sokrates", 
Aristoteles', Baco's og Kant's Ide bliver for- 
nyet og udvidet; Philosophien fortaber sig ikke 
mere 1 luftige Spekulationer, men den griber 
igjen tilbage i Erfaringen og uddrager deraf 
sine Love. 
Den menneskelige Aand, der længe forgjæ- 
ves famlede om 1 Ideernes store Labyrinth, har 
endelig igjen fundet den Ariadnetraad, der vist- 
nok langsomt, men sikkert, fører den til Maalet. 
Philosophien og Naturforskningen staar 
ikke mere lige overfor hinanden som to Fien- 
der, men som Søstre, Haand i Haand, stræber 
de mod det fælles Maal. Denne fornyede For- 
ening er det mægtige Fremskridt, som Trans- 
mutationslæren har bevirket; og selv om der 
Intet skulde blive igjen af denne Lære, selv om 
den, som saa mangen himmelstræbende Ide, 
efter en kort Bestaaen igjen skulde falde til- 
bage 1 sig selv, — saa maa dog til alle Tider 
Videnskaben være den takskyldig for, at den 
igjen har ledet Philosophien og Naturvidenska- 
ben ind paa de rette Baner. Derved har den 
sat sig et blivende Mindesmærke. 
Bæverens Levemaade og øvrige Optræden 
i Norge. 
Af Robert Collett. 
[Universitets - Stipendiat R. Collett har i ,Nyt 
Magazin for Naturvidenskaberne* XXVIII Bd. iste 
Hefte leveret en Afhandling ,Om Bæveren (Castor 
fiber) og dens Udbredelse i Norge fordum og nu. 
Af det omfangsrige Arbejde (45 Pag.) leveres med 
Forf. Tilladelse den Del, som bærer denne Artikels 
Overskrift, og tillige lidt om Bæverens nuværende 
Udbredelse. Træsnittet er efter et Afhandlingen med- 
følgende Lystryk efter en Skizze af Forf.] 
De Træsorter, som fældes af Bæverne, tjene, 
som bekjendt, paa en Gang som Føde og som 
Byggemateriale. Fremfor alle andre Træsorter 
125 
foretrækker Bæveren hos os Aspen (Hopulus tre- 
mula), og den angriber derfor altid først denne, 
saalænge denne findes ved Haanden. — Dernæst 
angribes Birk, Eg og Or (saavel Graa-Or, Ål- 
nus incana, som Å. glutinosa eller Svart-Oren). 
Flere Gange har jeg seet angrebne Rognebuske; 
fremdeles hyppigt Saliw capraea (eller den alm. 
Sølje), men langt sjeldnere Rhamnus frangula 
(Brakal).  Naaletræer synes den hos os aldrig 
at benytte, ikke engang som Bygningsmateriale; 
kun en eneste Gang, nemlig ved Hytten ved Tø- 
renæs 1 Drangedal, fandt jeg en ung Gran (med 
en Diameter af omtrent 40 mm.) afskaaret og 
delt i nogle Stykker, der laa løse tilligemed 
Fliserne, uden dog at være videre benyttede. 
Maaske har den fældt dette unge Grantræ blot 
for at kunne komme til en lige bagved staaende 
Birk, der ligeledes laa fældet ved Siden. 
Tykkelsen og Dimensionerne af de fældede 
Træer er ofte ganske betydelig. I Høsten 1880 
havde de nedskaaret eller angrebet ved Sigrid- 
næs i Aamli omtr. 2 Tylvter svære, rankvoxne 
Asper med en Højde af omkring 18—20 m.; 
ved Kolonien ved Maamoen saa jeg Stubben af 
en Birk, fældet i 1879, hvis Diameter var omtr. 
450 mm. Hvor der findes grovere og yngre 
Træer om hinanden, synes de at foretrække de 
sidste; den almindelige Tykkelse af de gjen- 
staaende Stubber eller de angrebne Træer er 
omtr. 200 mm., eller maaske lidt derunder. 
Bæverens Hovednæring synes at være den 
friske Bark af Løvtræer med tilhørende Sevje. 
Især foretrækkes Barken af de fine Kviste; de 
alleryderste Smaakviste fortæres helt tilligemed 
Bladene, men allerede fingertykke Kviste blive 
afskrællede. Den grove Bark paa Stammerne 
selv bliver derimod i Almindelighed urørt. Ved 
ethvert fældet Træ findes et større eller mindre 
Antal af saadanne afskallede Smaakviste eller 
Grene, der ikke ere blevne videre benyttede. 
De Veje, som Bæveren efterhaanden danner 
sig I Græstørven under sine daglige Proviant- 
Vandringer ind over Land fra FElvekanten, be- 
nyttes selvfølgelig ogsaa som Transportveje for 
Byggematerialet, og blive ved den stadige Brug 
saa dybe og nedtraadte, at de, ialfald 1 det 
sidste Stykke, hvor Bredden gaar stejlt ned mod 
Stranden, blive stærkt udhulede, og kunne ligge 
indtil 2 Fod dybt under den omgivende Mark. 
(Se Fig. Pag. 129). 
Om Vinteren synes Bæverens Føde at bestaa 
af en Del unge Kviste med paasiddende Bark, 
som aflejres eller fastsættes i Elvebunden uden- 
for Hytten. * Derimod bliver aldrig Bark afgnavet 
og opsamlet til Vinterforsyning; sandsynligvis 
vilde den i tør Tilstand være utjenlig til Føde 
for dem. Dette Vinterforraad af Kviste og unge 
Grene sænkes saa dybt under Vandet, at det 
ikke fryser fast til Isen, men altid kan være 
tilgjængeligt. 
