nødvendigt, at Hytterne gives denne betydelige 
Længde, for at aldrig Indgangen skal komme 
til at ligge tør; og Dæmninger for at regulere 
Vandstanden vilde blot kunne iværksættes ved 
mindre Elveløb og Bække. 
er almindelig, ligger i Regelen omtrent Hyttens 
halve Længde paa Land, Resten i Vandet. 
Boligerne anlægges altid med et vist Mel- 
lemrum indbyrdes, der idetmindste er flere Hun- 
drede Fod. Paa Aaslandsøen ligge de 2 Hytter 
paa hver sin Side af Øen, adskilte ved en Af- 
stand af nogle Hundrede Fod; ved Maamoen 
var Afstanden mellem Hytterne noget større. 
Derimod udmunde ofte Huller i Elvebredden 
lige i Hytternes Nærhed. Disse maa antages 
ligeledes at afgive Bolig, idetmindste temporært, 
for enkelte Individer. 
Hyttens Udgang ligger altid i den yderste 
Ende af dens undersøiske Del. Hr. Feragen 
har bemærket, at der i Regelen ogsaa findes en 
anden paa Land, der dog aldrig holdes aaben, 
men er lukket ved et tyndt Lag Jord eller 
Smaakviste; en saadan har jeg ikke kunnet gjen- 
finde ved de af mig undersøgte Hytter. 
I nogen Afstand eller i Hast ser Bæver- 
hytten ud som en uordnet Masse af løse Kviste, 
blandet med Jord og Stene, der ved Vandets 
Magt er drevet sammen i enkelte Kroge af El- 
vebredden. Først ved nærmere Betragtning viser 
den sig ved sin langstrakte og temmelig regel- 
mæssige Form at være et virkeligt Bygværk. 
Bygningsmaterialerne bestaa af afskaarne Grene 
og Kviste, en Masse Jord, samt enkelte Stene. 
Den almindelige Længde af de benyttede 
Grene eller Kviste ere fra %/, indtil I m.; un- 
dertiden endog indtil 2 m. eller derover. De 
fleste Grene have en Tykkelse af omtr. 100— 
130 mm.; ere Stykkerne meget lange, blive de 
forholdsvis smalere, da Bæverne ellers ikke for- 
maar at slæbe dem afsted. Ogsaa' ganske unge 
Kviste blive anvendte, især paa Hyttens Tag. 
Da disse stadigt befinde sig halvt nedsænkte i 
Vand, udfolde de om Vaaren ofte smaa Blade, 
der holde sig friske langt ud paa Sommeren; 
ved næsten alle Hytter, som jeg besøgte i den 
første Halvdel af Juni 1881, var dette Tilfæl- 
det, skjønt Kvistene vare paalagte den fore- 
-gaaende Høst. Enkelte af dem havde ogsaa 
fæstet Rod i den paafyldte Jord. Mange af 
Grenene ere helt afbarkede, men de fleste have 
dog Barken vedsiddende. 
Grenene lægges temmelig uregelmæssigt, 
men dog paa en Maade krydsvis mod hinanden, 
og Mellemrummet fyldes med Jord. Paa Hyt- 
tens Tag lægges de mindre Kviste, samt hist 
og her enkelte flade Stene; dog have disse idet- 
hele været faa paa de af mig undersøgte Bæ- 
verhytter, og blot paa en af dem (den største 
paa Aaslandsøen) vare nogle af dem af Størrelse 
omtrent som en Oktavbog. Disse Stene hentes 
Naar Vandstanden 
127 
sandsynligvis fra Elvebredden i Hyttens Nærhed, 
og slæbes derfra op paa Taget, da det neppe 
kan antages, at Bæverne formaa at transpor- 
tere saavidt store Stene synderlig langt gjennem 
Vandet. Mellem Jorden findes gjerne en og 
anden Græstue, og paa Hyttens oversøiske Del 
kan derfor Græsset vedblive at voxe ganske 
frodigt mellem Grenene og XKvistene. Naar 
Hytten er færdig, har den en saa fast Bygning, 
at det er forbundet med Besvær at faa en frem- 
stikkende Gren bortrykket fra sit Leje, og der 
udkræves særdeles lang Tid og Arbejde til at 
gjennemgrave Taget, naar man vil undersøge 
Gangen eller Hulens Indre.  Væggene have i 
Regelen en Tykkelse af omtrent 400 mm. 
Da jeg ikke har havt Lejlighed til at ud- 
grave nogen af de af mig undersøgte Bæver- 
hytter, har jeg ingen personlig Erfaring om deres 
indre Bygning. —Forstassistent Feragen, som i 
1866 undersøgte de 3 Hytter paa Aaslandsøen 
og paa Mariøen i Aamli, meddeler, at den ene 
af Hytterne paa Aaslandsøen kunde kaldes dob- 
belt, idet den var forsynet med en langsløbende 
Midtvæg, der saaledes delte Hytten i 2 paral- 
lele Gange. Denne Skillevæg var bygget af 
Smaakviste og Jord, og havde en Tykkelse af 
noget over 3800 mm.; Gangenes Højde var lidt 
over *f» m. Ogsaa den anden Hytte paa Aas- 
landsøen (der ikke blev udgravet) syntes ifølge 
sin Størrelse at have dobbelt Gang; derimod 
var Hytten paa Mariøen enkelt, og havde gan- 
ske Form af en stor Bagerovn. Indvendigt ere 
Gangene glat afpudsede med en sejg Jordart, 
som Bæveren henter paa Bunden af Elven. 
I en skriftlig Meddelelse, som jeg skylder 
Lensmand Liestøl, beskriver han paa følgende 
Maade  Bæverhytternes Bygning ved de senere 
(helt eller delvis) forsvundne Kolonier i Bygland 
1 Sætersdalen. , Hytten var bygget af Aspe- 
stokke saa tykke som en Mandslæg, og henimod 
I Favn lange. Stokkene maatte altid være fuld- 
kommen friske; Træer, der havde Skade, toges 
ikke. Naar der var tømret i en Højde af ca. 
34 Alen, lagdes Gulv, og der var mindst 2 saa- 
danne Etager og 2 Gulve. - Her holdt Dyrene 
til, og man siger, at de sad paa det nederste 
Gulv, og hængte Halen ned mellem Stokkene 
og ned 1 Vandet, da Halen ikke taalte at blive 
tør.* 
Ogsaa Feragen har iagttaget, at Hyttens 
egentlige Beboelsesrum ligger saa nær Vandkan- 
ten, der staar ind i Gangene, at Bæveren i sit 
Leje blot er beskyttet mod at blive vaad. Flere 
af de øvrige Hytter i Nidelvens Vanddrag have 
en Bredde, der lader formode, at ogsaa disse 
ere ,dobbelte*, eller forsynede med en langslø- 
bende Skillevæg. Dette gjælder f. Ex. den ene 
af Hytterne ved Maamoen, og begge de nuvæ- 
rende Hytter paa Aaslandsøen (eller ialfald den 
vestlige). 
