I Nærheden af de egentlige Hytter findes 
der talrige Huller i Elvebredden, der føre ind 
til vidtløftige (ange, som staa i Forbindelse 
med Hytterne. Det er sandsynligt, at disse 
Huller afgive Boliger for de enkelte Individer, 
der ikke udgjøre Medlem af nogen Familie, eller 
maaske ogsaa midlertidigt for Familiemedlem- 
merne selv; Feragen antager, at Hytten egent- 
lig maa betragtes som hovedsagelig bygget til 
Vinteropholdsted. —Saadanne dJordhuller kunne 
ogsaa findes spredte paa andre Steder ved Elve- 
bredden i de Vanddrag, som beboes af Bæverne, 
og udgjøre Tilholdsteder for enkelte omstrejfende 
Individer, der ikke have opført Hytte. 
Dæmninger blive aldrig opførte, hvor Bæ- 
verne bo ved selve Hovedvanddraget eller dettes 
større Arme, saaledes som det er Tilfældet ved 
Sigridnæs, Maamoen og Fladen-Kolonierne i 
Aamli, samt ved Tørenæs i Drangedal. 
Have derimod Bæverne nedsat sig ved min- 
dre Elveløb eller Bække, bliver der opført Dæm- 
ninger for at regulere Vandstanden, saaledes at 
Hytterne i den varmere Aarstid ikke komme til 
at ligge tørre. Dette er saaledes Tilfældet ved 
Kolonierne ved Øj (mellem Aamli Kirke og 
Nisservand). Grundejeren af denne Gaard, Kittel 
Petersen Øj, har meddelt mig, at de her opførte 
Dæmninger ere byggede hovedsagelig af korte, 
afbarkede Kviste, omkring en Alen lange, og 
ere saa fast byggede, at de ere yderst vanske- 
lige at rive ned, hvad man undertiden har været 
nødt til for Flødningens Skyld, eller naar Dæm- 
ningen har sat en eller anden Engmark under 
Vand. 
Bæveren fjerner sig sjelden langt fra Vand- 
kanten, og hvor der ikke, saaledes som ved Ko- 
lonien paa Aaslandsø, var Passage mellem de 2 
Hytter tvers over den lave, nogle hundrede 
Skridt brede Ø, ophørte deres Veje og Sporene 
af deres Virksomhed allerede i omtr. 150 Skridts 
Afstand fra Stranden. De fleste Træer fældes 
i kortere end 50 Skridts Afstand fra Vandkan- 
ten. Derimod synes hver Koloni at have et for- 
holdsvis langt Revier langs selve Bredden; men 
over 600—700m. op eller nedad Elven fjerner 
den sig sjelden fra sin Hytte eller Bolig. Ved 
Kolonien ved vestre Vimme saa jeg fældede 
Træer 1 en brat Hammer, hvorhen Bæveren til- 
syneladende kun med Besvær maa have naaet 
op; de øverste fældede Træer laa omtrent 15 m. 
over den normale Vandstand. 
Medens det saaledes er Regelen, at Bæve- 
ren kun fjerner sig faa Skridt fra Vandkanten, 
haves dog Exempler paa, at den har foretaget 
temmelig lange Vandringer tilfods. De Bævere, 
der i 1876 nedsatte sig ved Rørabækken ved 
Porsgrund, mad saaledes, efter hvad ovenfor er 
omhandlet, have naaet dette Sted efter at have 
vandret den flere Kilom. lange Strækning, der 
skiller Frierfjorden fra Tokevandet. Denne Stræk- 
ning er dog for den største Del opfyldt af Søer 
og Vandløb, men Bæverens Vandring over min- 
dre Landstykker er dog paa flere Steder nød- 
vendig. Jernværksejer Aall ejer 1 sin Samling 
paa Næs Jernværk et ungt Ind., der var fanget 
i en til Storfugl opsat Stok i et Par Kilometers 
Afstand fra det nærmeste Vand. Smith omtaler 
i sin Beskrivelse af Trysil Præstegjæld (1784), 
at en Bæver engang blev fanget der paa Fjel- 
det i en Mils Afstand fra Vand. 
Bæveren arbejder paa Hytten eller i Land 
i Regelen om Natten, og viser sig kun undta- 
gelsesvis ved lys Dag. Men ogsaa under den 
egentlige Årbejdstid om Natten er den saa sky 
og forsigtig, at den yderst sjelden lader sig 
overraske i Land, og flere ældre Beboere af de 
Steder, hvor Bæverne have havt stadigt Tilhold, 
have aldrig faaet den ordentlig at se, men vel 
ofte om Natten hørt den plumpe i Vandet, naar 
de tilfældigvis have nærmet sig de Steder, hvor 
Bæverne vare gaaede i Land. 
Arbejdet paa Hytterne foregaar i Regelen 
om Høsten eller Eftersommeren, og det er under 
denne Tid, at den lettest lader sig iagttage. 
Paa flere Steder opgive Beboerne, at den er 
mindst vanskelig at faa se om Nætterne 1 Slaat- 
tetiden (altsaa omtrent i Hundedagene). Imid- 
lertid er Bæveren ogsaa om Dagen i Bevægelse, 
men arbejder ikke paa denne Tid; naar den en 
sjelden Gang lader sig se paa denne Dagstid, 
er det enten svømmende, eller idet den vandrer 
ud og ind af sine talrige Huller i Elvekanten. 
Først om Vinteren synes den at tage fast Til- 
hold i Hytten. 
Under det korte Ophold i Juni 1881 ved 
Kolonierne i' Drangedal og Aamli var jeg ikke 
saa heldig at kunne iagttage Individerne selv. 
Paa denne Tid af Aaret ere de i mindre Virk- 
somhed, end senere, naar Årbejdet paa Hytterne 
og Anskaffelsen af Vinterforraadet begynder. 
Forstassistent Feragen, som ved gjentagne Besøg 
ved Fladen-Kolonierne oftere har havt Lejlighed 
til at iagttage Dyrene, har omtalt nærmere flere 
af disse sine Qbservationer. Ifølge hans lagtta- 
gelser er saaledes det Slag i Vandskorpen, som 
Bæveren gjør, naar den bliver overrasket og 
dukker, saa stærkt, at det i stille Vejr kan 
høres i et Par Kilometers Afstand. Dette Slag 
tjener øjensynlig som et Varselstegn for de Øv- 
rige; saasnart en Bæver saaledes har slaaet i 
Vandet, dukke øjeblikkelig alle de andre, som 
maatte findes i Nærheden og slaa samtidig et 
Slag i Vandet. Ligger man om Natten paa 
Lur efter Bæver, hænder det vistnok, naar man 
holder sig ganske stille, at Bæveren kan komme 
Baaden ganske nær; men den er dog yderst van- 
skelig at faa Øje paa, da den blot holder Næsen 
og Øjnene over Vandet, og passer altid paa at 
holde sig i Skyggen af et Træ eller anden Gjen- 
stand. Gjør man da den mindste Bevægelse, 
PEER EE EN PE 
