er dette lal dog visselig altfor lavt. Om man 
tager i Betragtning, at idetmindste flere af Hyt- 
terne indeholde flere end én Unge, og at des- 
uden adskillige enlige Individer bo i Jordhuller 
uden at bygge nogen Hytte, tror jeg at kunne 
antage, at det dobbelte Tal kommer Sandheden 
nærmere. 
Efterat Bævernes Antal 1 den første Del 
af dette Aarhundrede, som det syntes, stadigt 
gik nedad, og 1 Løbet af Sexti-Aarene var bragt 
ned til et ganske betænkeligt Lavmaal, synes 
det, som om denne gradvise Aftagen er standset 
i de seneste Aar. Har der 1 disse fundet no- 
gen Forandring Sted, er denne snarere skeet i 
Retning af Forøgelse, uagtet mange Omstændig- 
heder have fremdeles bidraget til at forstyrre 
dem, og paa flere Steder endog direkte fortynde 
deres Rækker.  Saaledes har den stedse tilta- 
gende Tømmerflødning bidraget til paa mange 
Steder at forurolige dem, og endog at sprede 
Koloi ierne; da Hytterne ofte ligge paa Steder, 
hvor Tømmerfløderne idelig færdes, og hvor de 
tildels maa passere for at stikke ud det Tøm- 
mer, der er kommet paa Grund, blive mange 
Hytter trampede paa af Fløderne, eller rampo- 
nerede af Tømmeret, hvilket ofte har foraarsa- 
get, at en Hytte er bleven forladt af sine Be- 
boere. 
Uagtet Bæverne ved sine Fældninger af 
Træer visselig maa ansees for at kunne gjøre 
Skade, hvad der f. Ex. fremgaar af deres Op- 
træden i de sidste Aar ved Sigridnæs, have de 
dog i de senere Aar kun paa faa Steder, saa- 
vidt jeg har erfaret, været Gjenstand for Grund- 
ejernes Misfornøjelse og Forfølgelse. Grunden 
hertil er snarest den, at i disse Trakter, hvor 
Drift af Furuskov er Beboernes Hovednærings- 
vej, bliver Løvskoven kun i ringe Grad paa- 
agtet, og Bæverne og deres Færden betragtes 
derfor i det Hele med Ligegyldighed. Kryb- 
skytteri er derfor ikke bleven drevet synderligt, 
idetmindste ikke i den sidste Tid, og skjønt 
Loven hjemler Grundejeren Adgang til at dræbe 
I Dyr aarligt paa hver særskilt matrikuleret 
Ejendom, synes det, som om denne Adgang 
idethele kun undtagelsesvis er blevyen benyttet. 
Værdien af Bæveren er idethele for Tiden saa 
ringe, at Grundejerne ingen Opfordring have: 
til at gjøre den til Gjenstand for Jagt af denne 
Grund. En Mand ved Sigridnæs omtalte saale- 
des, at han i 1878 havde fundet en død Bæver, 
som han dog, uagtet den var ganske frisk, 
havde strax kastet i Elven igjen som formentlig 
værdiløs. 
Tømmerflødningen bidrager derimod 
blot til ofte at forstyrre Hytterne, 
sprede eller fordrive Bæverne, men den kan 
endog dræbe Individerne. Ikke sjelden ere saa- 
ledes fundne Bævere, der øjensynlig ere blevne 
dræbte paa denne Maade; saaledes omtaler Mr. 
ikke 
og saaledes 
180 
Cocks 1 sin ovenfor nævnte Artikel, at der i 
Juni 1880 vare fundne ? døde Individer oven- 
for Arendal, hvoraf det ene havde et stort Saar 
i Brystet. Et af de Individer, der havde dan- 
net Kolonien ved Rørabækken ved Porsgrund 
antages ligeledes dræbt ved Tømmerflødningen 
Vaaren 1880. 
Bæveren forekommer i Norge for Tiden 
kolonivis levende paa 2 adskilte, om end nær- 
liggende Lokaliteter, beliggende i Landets syd- 
ligste Dele, nemlig 1) i Nidelvens (Nisserelvens) 
Vanddrag i Nedenæs, hovedsagelig (eller ude- 
lukkende) 1 Partiet nedenfor Nisservand, samt 
2) i Kragerøelvens (Kammerfoselv) Vanddrag i 
Bamble, nemlig i Drangedal. Ved den  først- 
nævnte af disse Vanddrag findes Landets største 
Koloni bosat. 
Foruden paa disse 2 Lokaliteter forekom- 
mer Bæveren endnu, som det synes, enkeltvis 
hist og her 1 visse andre af Dalførerne i Chri- 
stianssands Stift, nemlig 3) i Topdalselvens Vand- 
drag, samt 4) hist og her i Sætersdalen. Paa 
begge disse Steder havde den tidligere en vid- 
strakt Udbredelse; men heraf findes blot som de 
sidste Rester enkelte Individer, der fra og til 
lade sig se, uden at efterlade sig synderligt 
Spor, idet de sjelden synes at have noget fast 
Tilholdssted. 
Endelig skulle vi i denne Forbindelse om- 
tale en liden Koloni, bestaaende af nogle faa 
Individer, der pludselig viste sig i 1876 i Nær- 
heden af Porsgrund, sandsynligvis indvandret 
fra Kolonien i Drangedal, men atter forsvandt 
i 1880. 
Selskabet for psykiske Undersøgelser. 
(Tildels efter Science). 
Der er vel ingen af vore Læsere, som ikke 
1 Dagbladene i den senere Tid har læst om 
Tankelæseren Cumberlands Eksperimenter, om 
hvorledes han med tilbundne Øjne kan finde en 
Knappenaal, der er gjemt i et Træ, om hvor- 
ledes han har tegnet en Elefant, som Prinsen 
af Wales har tænkt paa o. s. v., idet han bar 
holdt Vedkommende, der har gjemt Naalen, eller 
Prinsen i Haanden. De fleste har vel ogsaa 
hørt tale om Psykografen, der skal kunne aaben- 
bare skjulte Ting, og om Borddansen, dyrisk 
Magnetisme, Aandeaabenbarelse o. s. v.y hvad 
nu alle de Ting heder, der i Aarenes Løb har 
sat Menneskeheden i Forbauselse og af et Parti 
er fordømt som Løgn og Bedrageri alt tilhobe, 
medens et andet Parti ligesaa bestemt har svo- 
ret paa Sandheden af dem. En Del Videnskabs- 
mænd i England har derfor paataget sig det 
