at forklare Fænomenet i sin Almindelighed. Thi 
selv hos Algolgruppen er Forandringen i Lysstyrke 
ikke saa regelmæssig, som denne Hypothese for- 
langer, og flere Ting bliver ogsaa uopklarede, 
saaledes hvorledes Forandringen 1 Lysstyrkens 
Periode kommer istand. 
Dengang den nye Stjerne af 1866 viste sig, 
rettede Huggins Spektroskopet mod den og 
fandt, at dens Lys stammede fra to Kilder, der 
leverede hver sit Spektrum.*) Hovedspektret 
var fuldstændig analogt Solens, gjennemskaaret 
Det 
Lys, som dette Spektrum leverede, stammede fra 
en glødende fast eller flydende Materie. Men 
der optraadte ogsaa flere lyse Linjer, og blandt 
disse fandtes de stærkest lysende i Spektrets 
grønne og røde Del, svarende til de Fraunho- 
ferske Linjer C og F. Da disse to tilhører 
Vandstof, saa kom Huggins til det Resultat, at 
denne pludselige Opflamning og derpaa følgende 
Udslukning af Stjernen hidrører fra stærkt glø- 
dende Vandstof, der paa Grund af en indre Re- 
volution kan have udviklet sig i større Mængde. 
Da Vogel i Marts 1878 undersøgte den, viste 
den et kontinuerligt Spektrum, der ikke havde 
af talrige mørke Linjer, Absorbtionslinjer. 
nogen paafaldende Ulighed med de øvrige Stjer- 
ners — den var da af 1Ode Størrelse. 
OQgsaa i Spektret af Schmidts Stjerne 1 
,Svanen* optraadte de klare Vandstoflinjer C 
og F foruden nogle andre, selv efterat Stjernen 
var usynlig for det blotte Øje. Det er værd 
at lægge Mærke til, at dens Spektrum aftog 
raskt i Tydelighed, hvorved ogsaa dens Lys 
sank betydelig Af de 9 klare Linjer, Vogel 
*) I det følgende vil der blive forudsat Kjendskab 
til Spektralanalysens almindelige Principer. Se 
Observator Geelmuyden: Spektralanalysen og dens 
Anvendelse paa Himmellegemerne, Naturen 1878 
No. 1, 2 og 3. 
137 
kunde se 1 Januar, var kun 4 synbare i Marts, 
da Stjernen var under Sde Størrelse. 
har Anled- 
ning til at iagttage som Protuberanser paa So- 
De eruptive Forstyrrelser, vi 
len, svarer fuldstændig til, hvad vi har omtalt 
som Aarsag til Dannelsen af nye Stjerner. 
at Flekketheorien 
Eruptionstheorien forklarer bedst i det store og 
Man ser saaledes, som 
hele de Fænomener, man iagttager hos de for- 
anderlige Stjerner. Men de Variationer, som de 
fleste af denne Klasse Himmellegemer undergaar, 
er imidlertid. af en saa indviklet og ofte tilsyne- 
ladende regelløs Proces, at vi maa foruden disse 
to Aarsager antage flere andre for at kunne 
forklare de Forandringer, Lysvekslingen under- 
gaar.  Saaledes har der ikke manglet paa andre 
Hypotheser, hvorved endel af disse Variationer 
er blevne forklarede. Vi skal her kun nævne, 
at Side om Side med Flekketheorien, 
den ældste og blev først opstillet af Boulliau 
1667, staar Zöllners Slagtheori og Rit- 
ter's Forsøg paa at forklare de foranderlige 
der er 
i 
Stjerner ved ,at anvende den mekaniske Var- 
metheori paa kosmiske Problemer". Men nær- 
mere at gaa ind paa disse to sidste Hypotheser, 
vilde føre os forlangt bort fra vort Thema. 
Er det fysikalske-kemiske der 
frembringer Foranderlighed hos Stjernerne, saa 
Processer, 
synes det os, at Spektralanalysen maa være det 
bedste, ja kanske det eneste Middel, 
større Klarhed over disse 
hvorved 
man vil komme til 
hemmelighedsfulde Ting. Muligens maatte man 
aldeles omordne den Gruppering, vi har benyttet 
og indføre en fysikalsk.  Ogsaa paa dette Felt 
ser vi, det er forbeholdt Fremtiden at trænge 
dybere ind 1 disse  Fænomener, om hvilke vi, 
som det vil fremgaa af det ovenfor fremstillede, 
ved saare lidet i Sammenligning med, hvad der 
staar igjen at udgrunde. 
Om Velelliderne og Porpitiderne. 
Disse to Dyregrupper lever i Middelhavet 
og de tropiske Have. Ved sin Talrighed og 
vidunderlige Skjønhed yder de sit Bidrag til at 
frembringe den Fylde og Pragt uden Lige, som 
de tropiske Haves Meduseverden frembyder, 
og som henrykker alle Rejsende og Naturgran- 
skere. Professor Al, Agassiz har for nylig of- 
