153 
menter gaa Haand i Haand beviser han den 
magnetiske Blementarlov, at to magnetiske Punk- 
ter virker paa hinanden med en Styrke, som er 
omvendt proportional med Kvadratet af Afstan- 
den; undersøger dernæst den gjensidige Virk- 
ning mellem to Magneter under forskjellige Om- 
stændigheder, Virkningen af Magneternes Form 
og af Magnetismens Fordeling i Staalet, og løser 
en Række Qpgaver, som skal danne Overgangen 
Tid- 
ligere Fysikere have været uenige om Magneters' 
til Anvendelsen paa Jordens Magnetisme. 
gjensidige Virkning paa forholdsvis store Afstande, 
, Her er vi kommet til det vanskeligste Punkt 
i hele Undersøgelsen. Af det foregaaende frem- 
gaar, at vi om Jordens Magnetaxer ikke ved 
stort mere end deres Antal (nemlig 2). Deres 
nøiagtige Beliggenhed, deres Længde og øvrige 
Dimensioner samt Forholdet mellem deres mag- 
netiske Kraft er os næsten ganske ubekjendt. 
— — Her (ved Bestemmelsen af de to hypo- 
thetiske Magneters Beliggenhed) viser sig nem- 
lig ikke mindre end 11 for Størstedelen ube- 
kjendte Størrelser; 
delse paa Magnetnaalens Stilling, og det er næ- 
enhver af disse har Indfly- 
3 
| 7 
Oi 
E Li 
É ATI ET 
B 1 
| | 2 
EE gå E = 
=== 
gi 1 nn 
ur NG 
gm [: 
== 
Voltas Apparater. 
idet nogle ved Forsøg havde fundet den at være 
omvendt proportional med 3die andre med 4de 
Potens af Afstanden; at det 
første er Tilfældet, naar en Magnet virker paa 
Hansteen viser, 
en forholdsvis kort Magnetnaal, det andet naar 
begge Magneter er af nogenlunde samme Dimen- 
Efter dernæst at have behandlet tidli- 
gere Undersøgelser paa det samme Felt viser han, 
sioner. 
at de fire Knudepunkter for Misvisningen ikke 
kan falde sammen med de egentlige magnetiske 
Poler, d.e. de Punkter, hvori Jordens Overflade 
skjæres af Forlængelsen af de to tænkte (excentri- 
ske) Magneter i Jordens Indre. Videre siger han: 
sten umuligt at bestemme, hvor stor Virkning 
hver af dem har. At anføre de vidtløftige og 
trættende Beregninger, som jeg i Begyndelsen 
forsøgte for om muligt at komme Sandheden 
vilde 
dende eller belærende. 
noget nærmere, hverken være underhol- 
Endelig fandt jeg en 
Methode, hvorefter de feilagtige Elementer efter- 
haanden kan forbedres. Om det end er muligt, 
at den Vei jeg har slaaet ind paa, hverken fø- 
rer hurtigst eller lettest til Maalet, vil jeg dog 
antyde den; maaske kunde en anden, som var ud- 
rustet med større Styrke i Analysen og et skarpere 
Blik, derved ledes til at opdage en sikrere Gjenvei.” 
