Paa dette Punkt var det, at den udødelige 
Gauss senere greb ind med sin mægtige Haand; | 
at 
det var dennes tidligere Arbeider, som havde 
han har ogsaa selv erklæret for Hansteen, 
ledet ham dertil. Å 
Efter at have gjort forskjellige Hypotheser 
om de to Jordmagneters Elementer beregner Han- 
steen sluttelig Virkningen af to excentriske Mag- 
netaxer med Længde omtrent lig */3 af Jordens 
Diameter og Kraftforhold 1.77 og sammenligner 
Beregningen med Qbservationerne, hvorved dog 
paa forskjellige Steder af Jorden Uoverensstem- 
melser kommer tilsyne; han paaviser da, ved 
hvilke Forbedrimger i Elementerne dette kan af- 
hjælpes. 
Det sidste Kapitel af ,Magnetismus der 
Erde* handler om Magnetnaalens daglige Vand- 
ring, om Nordlysets Virkning paa de magnetiske 
Fænomener, og flere andre herhen hørende Ting. 
Bogen betegnes paa Titelbladet som , Før- 
ste Del*; Paa 
men anden Del udkom aldrig. 
Forespørgsel af Gauss, som syntes at erindre, at: 
han etsteds havde seet anden Del citere, sva- 
rer Hansteen i et Brev følgende! , Den anden Del 
af min Magnetismus der Erde, som skulde handle 
om Nordlyset, er ikke udkommen og kom- 
mer vel aldrig ud under den Form. Jeg har 
tabt saa meget ved den første, at dersom jeg 
skulde skrive et saadant Bind til under lignende 
Omstændigheder, 
Mand.* Tingen var nemlig, at skjønt Kong 
Karl Johan ved Udgivelsen havde tilskudt 1500 
Spd. (6000 Kroner) var Bogen dels ved sin Stør- 
relse (650 Sider i Kvart), dels ved de mange 
lithograferede Plancher og kobberstukne Karter 
vilde jeg blive en ruineret 
bleven saa kostbar, at ingen Forlægger turde 
paatage sig den; Forfatteren maatte dertor selv 
overtage Forlaget. Restoplaget tilhører nu Ob- 
servatoriet i Uhristiania. 
Af det samme Brev til Gauss, hvis norske 
Koncept er vedlagt Brevene fra Gauss i Obser- 
vatoriets Archiv, hidsættes endnu. et lidet Stykke, 
som er ret karakteristisk for Forfatterens Tænke- 
maade og Stil, der stundom minder om Holberg, 
hans hundrede Aar ældre Medjubilant i dette Aar. 
Efter nogle Bemærkninger, som er foranlediget 
ved Indskriften i Gauss's Segl: Pauca sed matura, 
fortsætter han: ,Jeg har flere Gange for Kupffer 
og Erman yttret min Uvillie over den blandt 
Tysklands Lærde 
af lavere Rang herskende 
154 
umaadelige Skrivesyge. Ikke saasnart opfatte 
disse Herrer en umoden Idee, førend de ile med 
at bekjendtgjøre samme. Herved overfyldes Bi- 
bliothekerne, Læselysten svækkes, og Agtelsen 
for Skribentens høie Kald nedsættes. 
man i London og Hamburg maa forundre sig 
Ligesom 
over, hvem der kjøber, da alle sælge, saa- 
ledes seer det ud som det i den lærde Verden omsi- 
der maatte komme derhen, at ingen mere læser, 
men alle 
skrive, og dermed hæver da dette 
Uvæsen sig af sig selv.* 
Hvad angaar Berettigelsen af at stile dette 
specielt til Tyskerne, saa turde vel de 51 Aar, 
som er hengaaet siden dette Brev blev skrevet, 
have forandret Forholdene noget. — 
Paa den Tid ,Magnetismus der Erde* blev 
udgivet, manglede man magnetiske Observatio- 
ner fra store Partier af Jorden; navnlig havde 
man kun ganske faa Bestemmelser af Jord- 
Ved forskjellige Rei- 
ser saavel i de skandinaviske Lande — deri- 
blandt den bekjendte Reise i 1821 over Fjeldet 
til Bergen, hvorunder han saa at sige ,opda- 
magnetismens Intensitet. 
gede* Vøringfossen — som udenlands, deriblandt 
i 1825 rundt den Bothniske Bugt til Finland 
og tilbage over Åbo og Stockholm, havde han 
1 høi Grad udvidet Kjendskabet til disse For- 
hold, og det ikke alene for Europas Vedkom- 
De første bekjendte Intensitets-Bestem- 
melser blev udført af de Rossel paa en Sø- 
mende. 
reise for at opsøge La Perouse; derefter havde 
Humboldt taget en Del Observationer paa sin 
store amerikanske Reise og i 1818 Sabine paa 
Alle disse havde 
1agttaget Svingetiden af en Heldingsnaal; Hum- 
boldt havde før og efter Reisen undersøgt Sving- 
ningerne af sin Naal i Paris og Sabine ligesaa 
Men da nu Naalens Svingetid ikke 
alene afhænger af Jordmagnetismen, men ogsaa 
Ross's Reise 1 Baffinsbugten. 
i London. 
af Naalens Dimensioner og magnetiske Styrke, 
saa kunde disse to Rækker ikke sammenknyttes 
uden ved at undersøge Forholdet mellem Jord- 
magnetismens Styrke i London og Paris. I denne 
Hensigt foretog Hansteen i 1819 en Reise til 
disse to Steder og udførte Qbservationerne med 
et af ham selv konstrueret Apparat, som han 
siden, efter at have givet det de Forbedringer, 
som Erfaring lærte ham, stadig benyttede. Det 
bestod væsentlig af en eylindrisk Staalmaguet, 
som blev horizontalt ophængt i et Silkeormspind 
