somt for sig. Det rødlige lys og de maleriske 
Skygger, der saa naturtro er fremstillet for os 
i Rembrandts Malerier, viser os meget instruk- 
tivt, hvad vore Dietere har kaldt ,Voxlysenes 
matte Skin* 1 disse Tider.  Faa Aar før Ind- 
førelsen af Gas skaffede Argand ved sine For- 
bedringer af Olielampernes Bræudere for første 
Gang vore Fædre den Tilfredsstillelse at se et 
nogenlunde hvidt Lys; men forsaavidt dette ved- 
kommer den Sag, jeg i det følgende agter at 
gaa Ind paa, nemlig Virkningen af kunstigt Lys 
og særlig det elektriske Lys paa vor Helbred, 
er det tilstrækkeligt at behandle det kunstige 
Lys fra den Tid Brugen af Gas og Petroleum 
blev almindelig; thi da og først da kunde det 
siges at have Indflydelse paa vor Sundhed. 
Før Indførelsen af det elektriske Lys har 
vi vænnet os til at anse: enhver Time, der er 
tilbragt ved kunstigt Lys, som en Time, i hvil- 
ken alle Betingelser er mindre gunstige for Hel- 
breden end ved Dagslys. Kan vi nu nære Haab 
om at frembringe en bedre Tingenes Tilstand 
ved at tage BElektriciteten til Hjælp? Før vi 
kan gaa over til at behandle dette Spørgsmaal, 
maa jeg paapege den væsentligste Forskjel, der 
bestaar mellem Arbejds- eller Hviletimer, som 
tilbringes ved Dagslys og ved kunstigt Lys. I 
første Fald lever vi i Overflod af Lys. Sollyset 
udøver en fortrinlig Virkning paa vort Legeme; 
denne Blanding af Lys-, Varme- og kemiske 
Straaler, som opløst danner Solspektret og 1 
Forening udgjør det rene, hvide Dagslys, er en 
nødvendig Betimgelse for et sundt og kraftigt 
Liv for alle Dyr- og Piante-Organismer. 
Naar Solen er oppe, funktionerer næsten 
altid Livsorganerne kraftigst, og naar den gaar 
ned, gaar de over i en. sammenligningsvis hvi- 
lende Tilstand. Ved Dagslys er alt Liv vaagent, 
i Mørke sover det. Den Varme, der ledsager 
dette Væld af rent, hvidt Lys er ikke mere, end 
der er nødvendigt for Sundheden. Luften for- 
urenses kun ved, at vi aander. Naar vi arbej- 
der ved kunstigt Lys undergaar paa den anden 
Side alle disse Betingelser i mere eller mindre 
Grad Forandring: 
l. Vi har ikke tilstrækkeligt Lys. En 
Lysmængde, som frembragt ved Gas eller Elek- 
tricitet ved Nattetid vilde ansees som overor- 
dentlig, staar ikkedestomindre langt tilbage for 
middels Dagslys. 
2. Alt kunstigt Lys frembringer Varme, 
og det hvadenten det frembringes ved Forbræn- 
ding, som ved Lys, Olje, Gas og Petroleum, 
eller ved Hvidglødning af en Konduktor ved 
Hjælp af Elektricitet Denne Varme er i For- 
hold til den Lysmængde, som frembringes, over- 
ordentlig meget større end den Varme, som led- 
sager Sollyset.  Flektricitet staar, som vi senere 
skal se, meget over de andre i denne Henseende:; 
men ogsaa den staar tilbage for Sollyset. 
9. Alle disse Lyskilder, med Undtagelse 
af Plektriciteten, forurenser Luften og fylder den 
med Kulsyre, Svovl og andre Forbindelser — 
alle skadelige for Sundheden og Legemets Vel- 
befindende. Det vil være af Interesse at se 
lidt nærmere paa disse Virkninger — først paa 
Sundheden i sin Almindelighed og dernæst paa 
Synet i Særdeleshed. Jeg har allerede henledet 
OQpmærksomheden paa den Kjendsgjerning, at 
farvede Straaler blandede i det Forhold, at de 
1 Forening udgjør hvidt Sollys, er heldigst for 
Sundheden. Dette er til og med nødvendigt til 
I tilstrækkeligt Maal og paa rigtig Maade at 
holde gaaende de organiske Omformninger, som 
foregaar 1 vore legemer, og som betegner en 
god Sundhedstilstand. De forskjellige kunstige 
Lyskilder adskiller sig højst forskjellig fra Sol- 
lyset i den Henseende, at de alle i mere eller 
mindre Grad mangler Straalerne i Spektrets vio- 
lette Ende, hvilke almindeligvis kaldes de akti- 
niske Straaler; og som uden Tvivl udøver en 
meget kraftig Virkning paa vort System. Det 
er: Mangelen af den fornødne Del af disse vio- 
lette Straaler, som gjør at alt kunstigt Lys er 
saa gult. Endog det elektriske Buelys, som er 
 rigere paa disse Straaler end noget andet, er 
dog paa Sollysets øule Side. Lyset fra den 
elektriske Glødelampe er næst bedst i denne 
Henseende.  Dernæst kommer Gas, Petroleum 
og de forskjellige Oljelamper.  Uden Tvivl vil 
mange protestere mod min Paastand, at det 
elektriske Buelys er gult. Man har altid plejet 
at sige, at dette Lys er koldt blaat. Det for- 
holder sig dog ikke saa. Det er blot ved Sam- 
menligning med Gasens gulere Lys eller med 
Lyset fra Glødelampen, at det ser blaat ud. 
Naar man sammenligner det med SNollyset, der 
reflekteres fra en hvid Sky, kan man se, at det 
har en udpræget gul Tone. Ikkedestomindre 
kommer begge Slags elektrisk Lys dog det hvide 
Dagslys meget, meget nærmere end noget andet, 
og tilfredsstiller saaledes den aktmiske Virksom- 
hed, som vore Legemer kræver. 
Idet jeg nu gaar over til at sammenligne 
de kunstige Lyskilders Evne til at ophede og 
forurense Luften, hvilket det vil være heldigt 
at tage under ét, meddeler jeg her en Tabel, 
fremstillet af Dr. Meymott Tidy, som viser For- 
bruget af Surstof, Produktionen af Kulsyre, Mæng- 
den af fordærvet Luft og af Varme frembragt 
ved Forbrænding af forskjellige Legemer 1 saa 
stor Mængde, at de giver en Lysmængde sva- 
rende til 12 Normallys; hertil har Hr. R. Ham- 
mond føjet den Varme, som frembringes af en 
elektrisk Glødelampe af 12 Lyses Styrke. Af 
denne Tabel vil man se, at Luften 1 et Værelse, 
der oplyses med Gas, opvarmes 20 Gange saa 
meget, som om det var oplyst i lige Grad med 
elektriske Glødelamper. Benytter man elektriske 
Buelamper, stiller Sammenligningen sig end mere 
