merne mest hvidagtige eller dyndfarvede, medens 
de talrige Arter, der tilbringer sit Liv paa 
(Grenene af Gorgoner og paa Stilkene af Pen- 
natulaceer sædvanlig er orange-, skarlagen- eller 
rødfarvede, ligesom de Koraller, til hvilke de 
klynger sig. Blandt disse Arter kan mnævnes 
Astrochele lymant, der i massevis lever paa 
den buskformede, orangefarvede (Gorgonkoral, 
Acanella normanit, ofte i Selskab med adskillige 
andre orangefarvede Ophiurider tilhørende Ophia- 
cantha ete.  Astronyww lovent og andre Arter fin- 
des talrige paa Pennatulaceer og stemmer gan- 
ske overens med disse 1 Farve. Disse og 
mange andre, der kunde regnes op, er Eksemp- 
ler paa, hvorledes den ene eller begge kan be- 
skyttes ved samme Farve og Udseende. Mange 
af de store og talrig forekommende Actinier 
eller Sø-Anemoner er stærkt orange-, rød-, 
skarlagen- eller rosenrød-farvede og er ofte fint 
schatterede eller stribede, ligesaa glimrende som 
Formerne i Havoverfladen. Det samme er og- 
saa Tilfældet med de store og elegante Bæger- 
koraller, Hlabellun goodei, F. angulare og Ca- 
ryophyllia communis, hvilke samtlige er fuld- 
stændige Dybsøarter og har orange- og rød- 
farvede Dyr, medens de lever. —Gorgonkoral- 
lerne af mange Arter og de talrige Søfjære 
(Pennatulacea), som forekommer store og i 
Mængder paa Havdybet, er næsten alle stærkt 
farvede, medens de lever, og enten orangefar- 
vede eller røde. Alle disse Anthozoer er for- 
synede med kraftige Qrganer til at stikke med 
baade til Angreb og Forsvar; deres Farver 
kan derfor ikke blot og bart tjene til deres 
Forsvar imod Fiender; thi selv de værste Rov- 
fiske gjør dem sjelden Fortræd. Det er derfor 
sandsynligt, at deres usynlige Farver kan være 
dem til Nytte, naar de skjuler sig for at søge 
Bytte, hvilket maa komme fuldstændig 1 Be- 
røring med disse saagodtsom stationære Dyr, 
hvis det skal blive grebet. Men der er en 
talrig Art skjelbedækkede Amnelider (Folynoé 
aurantiaca, Verr.), som sædvanligvis snylter paa 
Bolocera tuediv, en meget stor orange- eller 
rødfarvet Actinie forsynet med ualmindelig krat- 
tige Redskaber til at stikke med. Det er 
uvivlsomt, at Ormene netop herved opnaar en 
fuldstændig Beskyttelse mod Fiske og andre 
Fiender. —Amneliden selv har samme stærke 
Orangefarve som dens Vært. En saadan Farve 
er meget sjelden hos Annelider af denne Gruppe, 
og i dette Tilfælde er det klart, at den tjener 
til Beskyttelse og er indrettet hertil paa en 
meget sammensat Maade. 
Mange, Forfattere har paastaaet, at lyset 
paa Havdybet skriver sig fra Fosforesceren hos 
Dyrene selv. Det er ogsaa utvivlsomt, at mange 
af Dybsø-Anthozoer, Hydroider, Ophiurider og 
Fiske er fosforescerende. Det er ogsaa højst 
rimeligt, at mange Medlemmer af andre Grup- 
per besidder samme Egenskab, om det end ikke 
endnu har været iagttaget. Men saavidt man 
ved, udvikles Fosforescensen fornemmelig ved 
Pirring og hiritation af Nerverne, og dens Ho- 
vedbestemmelse er aabenbart at tjene som. et 
Middel til Forsvar mod Fiender. Den forekom- 
mer hos saa mange Anthozoer og Acalepher, 
som samtidig har stikkende OQrganer, at det ser 
ud, som om Fiskene har lært instinktmæssig at 
undgaa alle fosforescerende Dyr. Det er selv- 
følgelig blevet muligt for Dyr, der ellers er 
aldeles forsvarsløse, at beskytte sig ved denne 
Egenskab. Fiskerne kjender godt til, at Fisken 
holder sig borte fra Garn og ikke lader sig 
fange i disse, dersom fosforescerende Fiske har 
sat sig fast i Maskerne. Det kan derfor van- 
skelig være muligt, at der fra de faa Dybsø- 
dyr, der besidder fosforescerende Egenskaber, 
regelmæssig og uafbrudt kan udvikles et Væld 
af saadant lys, tilstrækkeligt til at frembringe 
Belysning overalt eller stærkt nok til over hele 
Qceanet at have havt Indflydelse paa Udviklin- 
gen af komplicerede Synsorganer, glimrende og 
komplekse beskyttende Farver og gjensidige Af- 
pasninger. 
Det forekommer mig rimeligt, at Sollys i 
større eller mindre Mængde virkelig maa trænge 
ned til Qceanets største Dybder i Form af et 
mildt søgrønt Lys, der paa 2—3000 Favne 
maaske er ligesaa stærkt som svagt Maanelys 
og muligens paa de største Dybder blot kom- 
mer op imod Stjernelys. Man maa erindre, at 
paa Havdybet, langt fra Land, er Vandet gan- 
ske anderledes gjennemsigtigt end nær ved Kysten. 
Science. 
,-Kødring* af Natsommerfugle. 
Af A. Hagemann. 
Forstkand. 
Det er Tyskerne, som har Æren af at 
have opfundet Kødringen. Medens man før 
havde vanskeligt for at indsamle de forskjel- 
lige Slags Natsommerfugle, som i Skumrin- 
gen med hurtig, uregelmæssig Flugt farer frem 
over Buskene og mellem 'Trækronerne, er 
dette ved Hjælp af Kødring blevet en for- 
holdsvis let Sag. Fangstmaaden er ligesaa let- 
vindt som simpel. Man anskaffer sig en Del af 
de overalt i Handelen forekommende tørrede 
Ælbleskiver, træder en 7—8 af dem paa en Hys- 
sing, og naar man har faaet en tilstrækkelig 
Mængde saadanne Ringe, lægger man det hele 
ien Blanding af Øl, Sukker og lidt Sirup. 
Naar Æbleskiverne har ligget her en Tid, bliver 
de bløde og faar en behagelig, gjærende Hon- 
ningduft, som synes uimodstaaelig for mange 
