I Jönsböken tales der paa flere Steder *) om 
Kornagre, Ager og Eng o.s. v., og paa et andet 
Sted (1. c. Kap. 15) fastsættes der endog Straf 
for at skjære anden Mands Ager. Af Landsleje 
 Bålken sees det ogsaa (Kap. 11), at det har 
været Skik at sætte Kornet ude i Stak om Vin- 
teren, samt at det, opbevaret paa denne Maade, 
ogsaa har været Gjenstand for Salg. Paa flere 
Steder i Sagaerne 9) omtales endog Agre paa 
Island, som aldrig vare ufrugtbare, d. e. som 
hvert Aar bare modent Korn. I Niåls Saga*) 
siges det, at der kom en Mand fra den østlige 
Del af Landet og sagde, at han var ,Agerdyr- 
ker* og tilbød sig som saadan at gaa i Tjeneste 
hos Niål 
Høvdingen Skallagrim stod selv i Smed- 
jen og hamrede Jernet (Egil's Saga Kap. 30), 
og den mægtige Ingemund's Sønner 1 Vatns- 
dalen skiftede Gaardsarbeiderne mellem sig, me- 
dens nogle af dem dreve Fiskefangst, og her 
siger den gamle Saga ,det var dengang Skik, 
at fornemme Folks Børn toge sig noget Arbeide 
for* %), Den lovkyndige Høskuld Hvitanes- 
Gode og Helten Gunnar paa Hlidarendi 
(63% 41" N. B.) lagde deres kostbare Kapper 
tilside og saaede selv Kornet. Senere fortælles 
det om Gunnar, at han blev erklæret fredløs i 
tre Aar og derfor skulde forlade Landet. Da 
han red ned til Skibene, snublede Hesten, saa 
at han faldt af; derved kom han til at se sig 
tilbage, og da han kastede det sidste Blik paa 
sin Eiendom og fik Øie paa Engene, hvor Græs- 
set var slaaet, og de modne Kornagre, udbrød 
han: ,fager er Liden, saa at den aldrig har sy- 
nes mig fagrere; Ågrene ere blege og Tunet 
slaaet; jeg maa hjem igjen, jeg kan ikke reise*. 
Endnu i Midten af det 18de Aarhundrede troede 
man at kunne paavise Gunnar's Ager %*). 
Under Haakon Haakonsen's Regjerings- 
tid har man fra 1262 den Bestemmelse i Uni- 
onstraktaten mellem Norge og Island %), at der 
aarlig skulde sendes seks Skibe fra Norge til 
Island. Sandsynligvis har man hermed nærmest 
havt til Hensigt at sikre Øen den nødvendige 
Forsyning med Korn. 
Paa Island bar Agerbruget holdt sig om- 
trent til Aaret 1400 eller til den sorte Død. 
I Biskop Gudmund Arason's Saga, der rime- 
ligvis er skrevet 1850—60, siges der, at , Korn 
vokser paa enkelte Steder i den sydlige Del af 
Landet, dog kun Byg* og Jön Snorrason an- 
tager 36), at Korn har været dyrket paa Island 
29) 
Jordløsnings Bålken Kap. 3. 4. Landsleje 
Bålken Kap. 3. 5.9. 17. 25. 26. 33.—5) Vigaglum's 
Saga Kap. 7. Sturlunga Saga I. 13. — 3) Petersen's 
Oversættelse Kap. 36. Pag. 68. — 3) Vatsdæla Saga. 
Kap. 22. Cfr. Ljösvetninga Saga. Kap. 5. — %) Be- 
gert OQlafsen's og Bjarne Povelsen's Reise gjennem 
Island. Sorø. 1779. 2. D. Pag. 949. — %) Diplomata- 
rium Islandicum. I. No. 152. — 3) Tractatus historico 
physicus de agricultura Islandorum. Havniæ. 1757. 
til 1400. Dette er ogsaa klart af de i den 
sidste Halvdel af det I4de Aarhundrede skrevne 
Måldagar eller kirkelige Jordbøger. Navnlig er 
dette Tilfældet med det af Biskop Vilkin 1397 
udarbeidede Register over det Jordgods, der til- 
hørte Kirkerne 1 Skålholts Bispedømme. Heraf 
sees det, at Kirkerne ikke alene have eiet Åger- 
land, men at det ogsaa har været paalagt Jord- 
brugerne, blandt andre Ydelser, ogsaa at give 
Korn til Kirkerne. Ja endog i Begyndelsen af 
det 16de Aarhundrede har man dyrket Korn, 
om end i ringe Mængde og kun paa enkelte 
Steder. Det siges nemlig, at Biskop Martin's 
Fader ved alle store Høitideligheder har brugt 
hjemmeavlet Korn 77).  Grunden til, at Agerbru- 
get paa Island for Størstedelen ophørte omtrent 
1400, kan maaske søges deri, at Handelen med 
fremmede Lande paa denne Tid begyndte at 
blive lidt livligere end før; man har da rime- 
ligvis fundet, at det var billigere ved Tuskhan- 
del med Fisk at skaffe Korn end selv at dyrke 
dette. 
I Midten af forrige Aarhundrede sendte 
Kong Fredrik V i Danmark 15 Bondefamilier, 
dels fra Norge dels fra Jylland, til Island, ,for 
at bo der i nogen Tid og forsøge Ågerdyrkning*. 
De bosatte sig paa forskjellige Steder, bleve for- 
synede med de nødvendige Redskaber og rime- 
ligvis ogsaa med andet, som de maatte tiltrænge. 
Prøverne fortsattes, ialtfald paa enkelte Steder, 
i fem Aar; men det lader ikke til, at man af 
det hele har faaet noget Resultat, der er værd 
Omtale. Nogle af Bønderne reiste igjen 1756 
og Resten Aaret efter 35). 
I Aaret 1761 blev der ved Eyafjord, paa 
Nordkanten af Island, henimod den 66de Bred- 
degrad, avlet modent Byg *). 1769 fik Syssel- 
manden i Dala Syssel, paa Vestkanten af Øen 
(659), ,fuldmodent Byg og haardt i Kjernen, 
men siden har det hvert Aar mislykkes; nu igjen 
tegner det sig meget godt*. Samme Aar avle- 
des ogsaa modent Byg paa Hlidarendi, hvor 
Sysselmand Gisle Magnussøn ,for lidt mere end 
en Menneskealder siden eller neppe det aarlig 
høstede en Tønde modent Korn”. Paa Gaarden 
Nes ved Reykjavik blev der 1775 gjort Forsøg 
med at dyrke Byg, og man havde ,en god Høst 
i Forhold til Udsæden* 99). TI Aaret 1769 høstede 
Apotheker Bjørn Jöhnsson i Reykjavik modent 
Byg og Havre"). Ved Budardalr, paa Vest- 
kysten af Øen (65% 40"), blev der ogsaa i Slut- 
3) Hannes Finnsen. Breve om Agerdyrknin- 
gens Mulighed paa Island. Kjøbenhavn. 1772. Pag. 
65. — 38) Eogert Olafsen &e. 1. c. Pag. 946—60. — 
39) Finfalder pankar um Akur-Yrkin edur hvörn veg 
hun kynne ad nyiu ad infærast å Islande. Kaupman- 
nahöfn. 1771. Formål til Lesarns. Pag. 5. — *9) Is- 
landske Maaneds Tidender. August 1774. Pag. 14— 
16. November 1775. Pag. 24. — *') Hannes Finn- 
sen. Breve om Agerdyrkningens Mulighed i Island. 
Kjøbenhavn. 1772. Pag. 17. 
