A balatoni hinär irodalma. 61 
Potamogeton perfohatus-t a Balatonban, Siöfoknäl mär 1799-ben lätta.' Alkalmat- 
lansägäröl, sokasägäröl semmit sem sz6öl. 
Pororny Arasos, a Bonplandia 1860. evf. 152. old. a kethelyi mocsarakböl, 
a Balaton töszomszedsägäban hatalmas hinärfele növenyzetet emlit, a Balaton hinär- 
jar6l es alkalmatlankodäsär6l szinten nem sz6öl. 
A balatoni hinär veszedelmes voltät a hirlapok a nyolezvanas esztendök közepe 
täjan kezdik emlegetni, anelkül, hogy röla valami pozitiv bizonyosat megtudhattunk 
volna. Az ätokhinärra gondoltunk, mert ezt a növenyt az 1882. ev jülius 10-En a 
Mura holt ägäban, Kis-Barköcz alatt, valöban meg is talältam. 
A Balaton hinärjänak botanikus nevet csak 1889. evtöl ismerjük. A Terme- 
szettudomänyi Közlöny 1889, evf. 457—58. old. Hencz Antar kezdi a hinärt ismer- 
tetni s a beküldötte ket darabot velemenynyilvänitäs kedveert a tärsulat titkärsaga 
nekem adta ät. Hencz szerint a hinär regebben ismeretlen volt (volna) a Balaton 
videken; 6-7 ev öta azonban az &szaki parton, hol a Lala) iszapos, annyira elsza- 
porodott, hogy mär valösägos elemi csapäs, mely ellen valamikep vedekeznünk 
kell. Megemliti, hogy a hinär felburjänzäsa a räk kiveszeset követte a Balatonban, 
s kerdi, vajjon a Balaton nagy äradäsa, mely 1877-t61 1881-ig tartott, termekenyi- 
tette-e meg az iszapos talajt arra, hogy benne hinär teremhessen, oly mödon, hogy 
az elöbbi kis vizälläs idejen legelöül hasznält partröl lesöpörte a termöföldet a tö 
belsejebe. 
En a beküldött ket darabot elsö pillantäsra felismertem (Termeszettud. Közl. 
1889. 57273. old.). Az egyik hinär a vizes ärokböl, allö es lassan foly6 vizünkböl 
ältalaban a florisztika els6 &eveiböl ismeretes Es nem ritka fü, a Myrioophyllum spi- 
catum 1. volt; a mäsik veszedelmesebb, a hazankban ritkäbb Potamogeton per- 
fohatus L. Ez az utöbbi hinär azonban a Balatonböl mär 1799 öta ismeretes, söt 
emliti mäs botanikus is, a ki kesöbb a Balaton vizen kutatott.” A balatoni hinärt 
azonban orszägos csapäsnak a jelzett idöig nem hirdettek. Csendesen viselkedett 
a Balaton vizeben, söt könnyen lehetseges, hogy a Zotamogeton perfoliatus a Balaton 
nemely helyen csak nem regen szaporodott el tömentelenül. Addig is idönek kel- 
lett eltelni, mig a hinär a Balaton mely vizehez teljesen alkalmazkodni birt. Ioy 
szaporodott el a hetvenes esztendökben a soroksäri Dunaägban is. POKORNY” szavä- 
b6öl következtetve, a Balatonnak bizonyos helyein elöbb is düsan tenyeszhetett. De 
a fürdes es ladikäzäs sportja elöbb a Balatonban nem virägzott, a hinär iränt tehät 
türelmesebbek voltak, nagy bajnak nem tekintettck, s az Ujsägban hire se volt. 
A regibb hinärra a Balaton öregebb nepsege azt mondja: «a hinär itt termett a 
Balaton vizevel egyszerre», vagy pedig «volt biz itt uram azelött is hinär, de nem 
volt hajö». A räk kiveszese meg a hinär elszaporodäsa között semmi okszerü össze- 
függes sincs. Az azonban Hexncz ällitäsa nyomän nagyon is valöszinü, hogy a Balaton 
I Reliquiae Kitaibelianae, a becsi ällat- &s növenytani tärsulat Evkönyveiben (Verhandlungen) 
XI. (1862.) köt. 592. old. «Iter Baranyense anno 1799. susceptum.» 
2 HABERLAnDT F., magyar-Öväri tanär, az Oesterreichische Botan. Zeitschrift 1861. Evfolyam 
19. oldalän emliti, hogy a Balaton hulläma Tihany mellett, fürdes közben Pofamogeton marinust 
(helyesebben 2. Zectinatus var. interruptus Kın.), P. Berfoliatus-t €s P. crispus-t (?) csapkodott 
a kezebe. — Sımkovics L., A Mathem. es Termeszettudomänyi Közlemenyek XI. köt. 202. oldalän 
a P. perfoliatus-t Keszthely Balatonjäb6l cmliti, a 169. old. pedig Boglär &s Badacsony mellöl a 
 Myriophyllum spicatum-ot.. 
3 Bonplandia 1860. 152—53. old. («//ydrophytenmoor»). 
