A benunszülött es keleti füvek jelleme. 251 
(Senecio tenuifolius, Echimops Ruthenicus, Cirsium platyonychinum), tätogatök (Ver- 
bascum speciosum), ajakasak (Nepeta Pannonica), a csengetyüikek (molyhos Campa- 
nula farınosa, C. Ruthenica) közül. 
Keskenylevelü a Zelanthemum pustarum, Polygonum graminifolium, Erysimum 
canescens, Asperula €s Galium faj, Dianthus Hungaricus, sok päzsit. Több pusztai 
2.0 
fü epen keskeny leveleröl vagy level ilyen sallangjäröl ter le hegyi testveretöl, pl. 
a Linum glabrescens a L. hirsutumtöl, az Onobrychis arenaria az ©. onobrychistöl, 
a Viola Kitaibeliana a V. arvensistöl, a Convolvulus arvensis var. sagittaefolius 
a Hieracium umbellatum a H. serotinumtöl, a töalaktöl, 
a Stachys recta L. var. angustata a töalaktol, az Achillea Neilreichii a A. nobilistöl, 
a Colchiecum arenarium a C. autumnaletol, a Hypericum Veronense a H. perforatumtöl, 
az Euphorbia paradoxa az E. salicifoliätol, az Inula salicina var. denticulata az I. asperätol. 
A keleti szäraz klimänak hatäsäböl meg a következö peldäkat emlithetjük. 
A keleti fäk levelfogainak hosszabb hegyezettsege (acuminatio) s egesz tör- 
hegye (mucro) kivaltkepen a härsfät különbözteti meg a nyugati alakokt6l. Jelleme 
a szelid gesztenyefänak, valamint a cserfänak is. Összefüsg vele az is, hogy nemely 
keleti härsfa levele nagyobbfogü, ketszer füreszelt kezd lenni (7. vizifolia, T. cory- 
hfoha). Több jellemzö fü sallangosabb-leveli (Sala verticillata var. polytoma, 
Potentilla Sadleri, Althaea micrantha), vagy fogasabb, mint mäsutt (Veronica Ko- 
vaesi, Potentilla Locyana) vagy mint szelesebb- es keskenyebb-sallangü vältozik 
ugyanazon a helyen is (Achillea pseudotanacetifolia &s A. distans). Mindez a kipärolgoö 
levellemez csökkentese. A Mercurialis longistipes-nek a levelnyele, az Kuphorbia 
pulverulentä-nak a hegyelevele nyulik meg. A Festuca vaginata, mint mäsutt a 
Dianthus giganteus, pelyväjänak töret veszti, szälkätlan marad. 
Feltünö a nagyfokü elszörösödes, kivalt a Galium, Hieracium, Knautia stb. 
fajain, a Dianthus collinus-on, a Viola stichotrichä-n a ször hatärozott sorba egyesül. 
Az ausztriai (yHsus supinus meg a hazai ( aggregatus közt alig van egyeb 
különbseg, mint hogy az utöbbi sürübb bundäs, amaz ritkäs- es kurtaszört, de 
földrajzilag hatärozottan szetvälik egymästöl, mint a hüvösebb alpesi meg a meleg 
keleti klima szülemenye. Ez a CyZisus a mi talajunkhoz (pontusi retegek), evszakunk- 
hoz €s klimänkhoz szervezkedesevel es biolögiai viselkedesevel pontosan alkalmaz- 
kodik. Az ilyen a ketsegtelen magyarföldi polgär, s regesregen eredeti a maga 
termöhelyen. Szembetünö peldäja a klimajelzö &es magyarföldi fajnak. 
A keleti pusztäk füvein gyakori a deresseg (glaucedo), mely a kiparolgast 
gätolja, s az Elenk zöld füvek köz& mint kontraszt csinosan vegyül (160. old.). 
A pusztäk nemely vezernövenye a kopaszsägäröl vagy keves szöreröl ter el 
a hegyi testverfajtöl, mint 
a (Juercus Streimii a Qu. lanuginosa-töl, a Viola ambigua a V. hirtä-töl, 
a Linum glabrescens a L. hirsutum-tol, a Vicia glabrescens a V. villosä-tol. 
Kopaszsäg tünteti ki a kirälydinnye termeset, a Thrincia nudicalyx feszket. 
Az enyves szörösseg pl. a Medicago szäran es termesen, az Erodium cicutarium elte- 
resenek kocsänyän &s kelyhen, Zinaria vulgaris viragzata tengelyen Es kocsänjan, 
tovabbä a Veronica praecox, V. verna es V. triphyllos fajon, a Dietamnus-son, az 
aprö bojtorjäanon, Holosteum umbellatumon stb. läthato. 
A pusztai klima alatt a telizöld Vinca minor-t a nyärizöld, vagyis lombhullatö 
testver faja (V. herbacea, 53. äbra) vältja fel. 
