Szegfüfelek, Silenaceae. 399 
85. csaläd. Ssegfüfelek, Silenaceae. 
1229. Gypsophila arenaria W. et Kır. in Wir. Sp. pl. I. 1799, 664, Ic. t. 
41, 1800, Kh a cserszegi szöllök fölött, a Szoroshadban (297. 0.). — 1230. G. panı- 
culata 1.. 407, Kh (SzZHW, Sıcn. 48), Tördemicz m. vizmosäs menten!; — var. Hun- 
garica BorB. in Barnırzı Herb. Europ. 6560, Prosp. 1892, sed anno 1891. edit.; 
G. pan. var. ultima absque nomine in Koch Synops. ed. III. 1891. 328, Giyötrös 
füves h., Kh, itt a temetöben is, allitölag somogyi Nagy-Korpädr6l szärmazik. Ugy 
viszonylik a töalakhoz, mint a G, arenaria var. hypotricha BorB. ined. (caule infe- 
riore cum foliis hirtis, immixtis pilis glanduliferis) a G. arenaria-hoz. — 1231. G. 
muralis L. 408, Kh (SzZHW), Gys, Vanyarcz, Recse mezein., 
1232. Dianthus armeriae L. 410, SzHW, SIMK., a bp sürübb erdeiben elszörva, 
Recse. — 1233. D. barbatus L. 409, Kh bensöbb erd. (SzHW) &s Gys völgy.; kertbe 
ültetik. Sümeg körül (Krr. mspt. Fol. Lat. 3061). — 1234. D. subdiutinus Scuur, 
Verh. naturf. Verein. Brünn, XV. 1877, 128, pro var. D. Carthusıanorum (D. Ponte- 
derae Kern. Sched Fl. exs. Austro-Hung. 1882, 67; D. Carthusianorum SzHW, 
non L.), a bp füves szikläs h. md: Sf, VB inflorescentia dichasiali soluta. — 1235. 
D. collinus W. et Kır. Ic. t. 38, 100, Kh (SzZHW, Sıcn. 48), Bacskäd (Kır. Bar.), 
n. v. — 1236. D. Hungaricus Prrs. Synops. I. 1805, 495, nomen revera Dianthi 
arenarül Townson, Travels in Hungary, 1797, 488, t. 16 (non L.; icon nostra 47) muta- 
tum (D. dlumarius aut. Hungar. mult.,, SEZHW, non L., Caryophylieus N. Cwus. Stirp. 
Pann. 320—21 cum ic.!; D. Pannonicus ScuuLt. Observ. 1809, 79, item nomen 
mutatum, quia D, Aungaricus SCHULTESIO «barbare nimis sonat»; D. praecoxr SCHULT. 
Öst. Fl. 1814, I. 661, excl. loco alpin.; D. virgineus Lumn. Fl. Poson. 176, Ärv. non 
L.; D. Zumnitzeri WIESB. exsicc. 1882, Botan. Centralbl. XXVI. 1886, 83), Kh 
(SzZHW) &s Gys völgyeiben ma mär ritka, s a videk 6si dolomitvegetatiöjänak 
egyik maradeka; n&hol szimplän vagy kevesretüen teljesedve mint pünkösdi SzegfÜü 
kertben (297. o.). Towxson nem emlekszik rä, hogy a pontosan lerajzolt szegfüvet 
.hazänkbeli utazäsa közben hol szedte. Rajza (47. äbra) azonban a közepmagyarorszägi 
vad pünkösdi szegfünek tökeletes mäsa, a nyärelözö alak virägzäsakor jJärt itt, mäj. 
19-En Esztergomban, azutän Budän, tehät ketsegtelenül itt kellett szednie, Ime a 
saisondimorfismus hogy täjekoztat! Prrsoon csak Townson leiräsät közli s a teves 
D. arenarius (non L.) nevet D. Aungaricus-va vältoztatta; — var. D, serotinus W. 
et Kır. Ic. t. 172, 1804, Gys! (DEsen), Vanyarcz völgyeiben, Jul. köz.—szept., eleg 
ritka. Felsöbb levele kurtäbb, kelyhe alatt a pikkelye tompäbb (297. 0.), különben 
aD. Hungaricus-szal megegyezö. BEcK ! Es Frisch ? ezt a ket szegfüvet, mint fajt, 
amazt D Lumnitzeri neven, egymästöl elvälasztjäk sa D. serotinus-nak fönt henger- 
ded szärat tulajdonitanak. Elterjedesenek centruma hazänk, sok van belöle, de a 
szära — a szegfü alapterve szerint — se hengerded, legfeljebb tompaszögletü, 
annäl kevesbbe füszinü zöld (grasgrün), mint Frırsch ällitja, hanem deresfehersegü. 
AD. serotinus vitkän gyenge rözsaszinü, Bpesten, a Räkoson (var. szöroseus BoRß, 
enfr., TTK. 1897, 45, et Kır. Addit. 228). Az üjabb autorok, ScHuLTEs, REICHENBACH ? 
s Kıramwer * nyomän, a Fätra meg a Tätra meszszikläinak bennszülött szegfüvet 
nevezik D. Hungaricus-nak, a minek azonban semmi alapja sincs, mert ScHuLTks, 
REICHENBACH &s Kırasser a D. Flungaricus-t alaposan meg nem fejtettek. A tätrai 
meg a fätrai szegfü (D. Tatrae Bors. Term.-r. Füz. XIL 1889, 221; D. praecox Kır. 
ap. STEuD. Nomencl. 1821, 272, Addit. 228)? non ScHurr,, nec Wıuı».; D. Hunga- 
ricus autor. recentiorum, non PERS.) egesz mäs-termetti, zöldellö, nem deresfeher, 
virägja jöval nagyobb, virägreszei egesz mäsformäk, mint Közep-Magyarorszäg 2. 
Hungaricus-&&, \. ö. Term.-r. Füz. XII 216-222. A D. plumarius L. 411, mint 
ı Fl. von Nieder-Österr. 374. — 2 Excursionsflora 198. 
° El. Germ. excurs. 807. — 4 Kıram. Addit. 227. 
° D. praecox Wirın. Enumer. hort. bot. Bero]. suppl. 1813, 24, absque diagn. ex SPrEnG. 
Syst. veg. II (1825), 381 =D. arenarius L. Pax ertesitese szerint WırrLn. herbariumäban nincs meg. 
