414 Rozsafelek, Rosaceae. 
härmassä vältozott, a ket oldalsö levelke nyeletlen, söt a nyelhez nö, a közepsö 
nyeles. Ilyen alakuläsböl a mälna szärnyalt levele is levezethetö. — 1395. R. discolor 
WHr et Nezs, Rubi Germ. 46, 1825 (R. fruticosus SzZHW, non L.) Ks keritesein, Alsö- 
Eörs, a Bd tetejen, kiväalt az Eszaki bazalttufäs h., a szekerüt menten böven, nagy- 
szemü es elvezhetö gyümölcscesel (Borg. M. Orv. term.-v. Munk. 1898, 212), Vallus 
(Büdösküt), Kh (SzZHW) es Gyenes völgyeiben, H, Vd, Recse, a Csapi-hegyen. 
Nehol a levele a Phragmidium rubi WINTER üszögtöl feketellik. A A. discolor meg 
a R. candicans WuE megkülönböztetese, a batographus szava szerint, nagyon bajos, 
gyakran csaknem lehetetlen, mert a A. discolor hajtäsa gyakran csaknem egeszen 
lekopaszodik, virägzata formäja is tetemesen vältozik. A X. candıcans virägzata 
azonban jellemzö megnyult, fürtszerü €es csaknem vagy egeszen tövistelen. A levele 
sem olyan vastag es elötünö-erezetü, mint a R. discolor-€&. A R. discolor alakköre- 
hez tartozik a kopaszsarjas alak, tovabbä az olyan, melynek a virägzatähoz köze- 
lebb levö levelkei hosszas-ekformäjüak, a A. fomentosus-£hoz hasonlöbbak, ritkäsabban, 
de csak egyszer füreszeltek (var. cameifrons BorB. ined.), Ks, a Bd Phragmidum 
rubi WINTER üszöggel a levelen, Büdösküt fele. — 1396. R. bifrons Vest, in TraTT. 
Monogr. Rosac. lIl. 1823, 28, a Csapi-hegyen. — 139%. R. Vestii Focke, Synops. 
Rubor. 1877, 155, ritka a Bd. — 1398. R. euplatyphyllos BorB., Temesmegye veg. 
76, 1884, Term.-rajzi Füz. 1893 (R. mediorimus Sasr. ÖBZ. 1891, 379, R. discolor 
x tomentosus), var. plusioselus Bor8B. ined. (R. discolor X hypoleucus) differt turioni- 
bus glabris, aculeis minoribus sparsis, fere rectis, foliolis angustioribus, supra glabris, 
terminali in circuitu obovato, fere biserrato, breviter acuminato. Inflorescentia illi 
R. discoloris similis, sed setulis dense onusta, flos fructusque magnitudinem illius 
R. tomentosi attingentes aut paulo maiores. A Bd tetejen a nevezett szülök közt. 
AR. discolor es R. tomentosus hybridjaröl azt irjak, hogy szeleslevelü, levelenek 
felszine csillagszörös, hogy a szirma nagy, hajtäsa szörös stb. A bd-i szeder, mely 
a tetöon mäs szeder nelkül, csupän a szülök közt nö, ketsegtelen R. Zomentosus 
hypoleucus X discolor. Termete &s egesz külseje inkäbb olyan mint a R. discolor, 
de a virägzatät, a X. discolor tüskein kivül, apröcska tüskek sürün lepik el, ügy mint 
a R. tomentosus-et. Ez biztosabb &s ällandöbb belyege a AR. Zomentosus hybridjenek, 
mint a level felszinenek a csillagszörözete, mely gyakran mär a R. fomentosus-on 
sincs meg (var. glabratus, var. Lloydianus), ahybridjein pedig gyakran nem mara- 
dandö. AR. plusioselus hajtäsa meg a hajtäs levele a X. Zomentosus-ehoz hasonlöbb, 
tompaszögletü hajtäsa lekopaszodott, tüskei ritkäsak Es aprök, csaknem egyenesek. 
Közeplevelkesenek kerülete forditott tojäsdad, röviden kihegyezett, majdnem ket- 
szer füreszelt, a molyha, fogazata, a X. discolor-&hoz hasonlöbb, nem annyira hällö- 
zatos-erezetü, mint a A. fomentosus-&. A virägzö szar felsöbb közeplevelkeje keskeny 
elliptikus, hosszas, vagy a töve fel& keskenyedö, a felszine kopasz. Viragzatanak 
alakja olyan, mint a X. discolor-&, kurta, nem nyülik ügy meg, mint a R. Zomen- 
losus-&, Viräga, valamint a kopasz gyümölcsösszege vagy akkora, mint a R. Zomen- 
losus-&, vagy csak valamivel nagyokb. A R. ablutus et R. stellulans G. Beck, vala- 
mint a R. Henrici FrirscHh, in Beck 1. c. 727 mäsforma leveleröl elterö6. — 1399. 
R. tomentosus BoRKH. in RoEM. Neu. Mag. bot. I. 1794, 2, SzZHW, a bp veröfenyes 
lejtöin elszörva, — var, hypoleucus Vest, Syllog. pl. Ratisb. I. 1824, 235, Rf hegyen, 
a Bd; — var. /ateserratus SERINGE, in DC. Prodr. II. 1825, 561 (var. odtusifohus 
Gopr. Monogr. des Rubus 1843, 27, non Wırrn. 1811), a Bd; — var. Zloydianus 
G. Genev. Essai monogr. Rubus 1869, 288, a hol a typus; — var. cinereus RcH». 
Fl. Germ. excurs. 1832, 607, a Csapi-hegyen, a Bd; — var. ditrichoclados BoRB. 
Vasvärm. növ. 292, a Bd. — 1400. R. Balatonicus BorB. n. sp. Adenophororum 
(3. täbla). Turio prostratus vel in sepibus scandens, sat crassus vel tenuior, vire- 
scens vel purpurascens, obtusangulus, vix vel parum glaucescens, pilosus, aculeis 
sat crebris, mediocribus, diametro turionum paulo longioribus, rectis, basi dilatata 
compressis, immixtis setis minoribus sparsis. Folia turionum quinato-digitata vel 
ternata; petiolo semitereti dense piloso, insuper (cum nervo foliolorum medio) dense 
aculeato, aculeis rectis vel inclinatis, in petiolulis magis recurvis; stipulis adnatis, 
fere filifformibus, linearibus, pilosis, parce glandulosis. Foliola tenuia, mediocria, 
