p | , Å 61 
den subalpina regionen mellan fjället Walloive och Laiselfven i 
Piteå Lappmark. I Prof. Fries' herbarium finnes ett exempl. 
från Tännforsen, och ett från Fort Entreprise i Nord-Amerika. 
Rotstock afkortad, nedsåndande mindre starka rottågor. 
På ett exemplar, som jag sett, funnos 2:ne mycket korta, in- 
till stråets bas tryckta, upprätta, bladbårande skott. Stráen 
oftast få tillsammans, tuflika, slutligen knappast fotlånga, i 
toppen något böjda, vid basen plattadt trinda, strimmiga, 
upptill trubbkantiga; nedtill beklidda af talrika bladbürande 
slidor, högre upp af tvenne str utlika slidor, hvaraf den ofversta 
ej uppbär något blad. Bladknippeslidor ids fria, upp- 
lösas sparsamt i fibrer; stråets äro i spetsarne uppsvällda och 
nåtådriga samt mörkt hinnkantade. Blad trådlika, upptill 
plattade och glatta, nedti'] trubbkantiga. Ax nästan klotrundt- 
degformigt, 3 lin. "Met Fjäll i någorlunda jemn proportion 
smärre, utdraget Fest 3 gånger långre ån basens bredd, 
helt och hållet gråsvarta, föga spetsiga, det nedersta större, 
trubbigt, omslidande stråets topp, genomdraget af 3—5 lju- 
sare nerver. »Ståndarknappar aflingt jemnbreda, sex gånger 
längre än strångarne.» Ullen vid basen afsmalnande, något 
dragande i rödt. | ; 
Det synes intet tvifvel underkastadt, att denna form för- 
tjenar anses som egen art; såväl det egendomliga utseendet 
af det slankiga strået, vid hvars bas finnas antydningar till 
stoloner, som den sparsamma rödaktiga ullen tyda på en för- 
vandtskap med Æ. russeolum , medan växtens. tufvighet och 
hela habitus mera närma den till E. vaginatum. Stån- 
darknåpparnes längd bar jag ej kunnat undersöka, dà de 
af mig sedda E lun voro redan för mycket vet I 
alla E tyckas de för densamma uppgifna karaktererna 
distinctiva, och upptäckten af denna art fyller ovedersügligen' 
den lucka, som förr förefanns mellan Æ. vaginatum och de 
andra fjallformerna af detta slägte. 
Vid genomlåsandet af den af Nylander meddelade dia- 
gnos och beskrifning på denna art”) synes det alldeles påtagligt, 
at! den der menade »ad sinum S:ti Laurentii freti. Beringii et 
in. Americæ borealis plagis arcticis» är den samma, som den 
4 
*) Meyers har jag ej haft tillfälle att se. 
