65 
multa, nec eandem bene éxaminatam ab ullo inveni. Memini, 
me. puerum , hanc sepius considerasse in amoenissimo iita 
natali loco et Flora ipsius sede, tot raris (apud exteros) 
plantis ornato; ibi ad ripam lacus Moeklen ero pb se 
plantæ sequenti ordine: Fagetum, ... Sparganium (hoo). . . 
Härefter beskrifver han densamma och aníór åtskilliga gos 
domsminnen, som voro med denna växt förknippade; först på 
slutet gör ban den anmärkningen, att han sett densamma i 
Kalixelf. I Linnés herbarium ligger dessutom en! Mag. C. 
Hartmans intyg ett exemplar af denna art, vid hvilket Linné 
sjelf tecknat »345*». (dess nummer och signatur i Fl. Lapp) 
och, hvartill Smith sedan fogat den anmärkningen: »specimen 
described in Flo. Lapp.» Och mot dessa sammanstimmande - 
vitsord kan väl ingen vilja förneka, att ej Linné och Fries 
med Sp. natans afsett en och samma växt. 
Den med Sp. natans L. närmast beslügtade arten är o- 
nekligen Sp. affine, hvarföre jag äfven i Bot. Not. 1852 Å. 
6 *) anförde den blott såsom varietet af densamma. Den tyc- 
kes dock utgöra en väl skild art, lätt igenkänd genom lägre 
växt, färre Dinar. enkel blonistalliug och smalare frukter. 
sålen ett kuriosum må anfåras, att shi exemplar i Berlins 
Bot. Museum, hvilka Jag varit i tillfälle att granska, är dess 
mest flytande, sterila, genom häftig ström under vattnet sänkta 
form den i Dölls Rheinische Flora p. 40 omnämnda »Jsoétes 
lacustris mit fast 9" langen Blättern etc.» — Sp. natans . 
Ho. Skand. Fl. ed. 5 p. 255, hvilken af Herr Rådman Beur- 
ling anföres såsom synonym till Sp. minimum , måste enligt 
såväl beskrifning som synonymer och den drekk figuren höra 
till Sp. affine. | 
Det har blifvit anmärkt, att namnet Sp. Miitans ür 
mindre lämpligt, och nekas kan väl ej, att glomeratum år 
vida mera betecknande för denna utmärkta: art. Emellertid 
måste namnet Sp. fluitans bibehållas, så vida man något 
skall fästa sig vid prioriteten, ty denna benämning förskrifver 
sig från 1830, då deremot namnet glomeratum först under 
de sednaste åren blifvit kändt af Skandinaviens botanister. 
För öfrigt kan benämningen Ån dd ganska väl försvaras, ty 
*) På den der ursi figuren tillhör I. A. Sp. natans och I. B, 
och C. Sp. affine. 
