79 
sterilt ^ bladknippe.  Stråen ensamma, fingerhoga, slutligen 
ända till 8 tum höga, styfva, tjockare än hos föregående, 
raka, öfverallt trinda, nedtill omgifna af fà bladbrande och 
vid eller nedanför midten af en bladlös slida. De nedersta 
bladslidorna med fria, hela kanter; de öfversta mot spet- 
sen småningom vidare, ^mürkt hinnkantade.  Bladen oftast 
kortare än strået, mjuka, gråsgröna, rånnformigt halftrinda, 
mot spetsen. plattade, glatta. dx halfklotformigt-åggrundt, 
2 lin. långt. Fjäll smalspetsade, 4—35' gånger längre än 
basens bredd, nedtill. opaca, smalt hinnkantade, upptill grön- 
bruna; de yttre många gånger större, skårmlika, det neder- 
sta slidomfattande, 3-mångnervigt utan binnkanter. Ståndar- 
knappar aflånga, trubbiga, med afrundade ändar, tre gånger 
kortare än strångarne. Ullen bildande ett från horizontelt 
tvär eller något hjertlik bas halft-cirkelrundt hufvud. 
5. E. rufescens: culmis solitariis, stolones breves emit- 
tentibus; spica virginea oblongo-ovata, squamis triangulari- 
lanceolatis, latitudine basis quadrüplo longioribus, acutiu- 
seulis, margine angustissime hyalinis; spica lanigera rotundato- 
obovata, lana fulvescente- rufa. 
Förekommer i vattenfyllda kärr i: Lappland. 
Denna art förblandas lättast med £A. russeolum, men 
utgör en särdeles uppenbar mellanlänk mellan densamma och 
E. capitatum. Det är dessa båda jag i Cyper. Scand. p. 
14 omnämnt mig hafva funnit växande tillsammans 1 ett 
vattenfylldt kärr vid Kierkewaara, och det är mycket tro- 
ligt, att den rika vattenmängden, som vanligt i Lappland 
mycket försatt med jernockra, gifvit upphof till dessa för- 
ändringar. Med E. russeolum har den gemensamt det mera 
slankiga och högre, spensligare strået, det mera utdragna 
axet, de triangulårt aflånga fjällen samt den mycket röd- 
glänsande ullen; men skiljes från densamma genom ett mera 
robust strå, vid hvars bas korta eller alldeles inga rotskott 
utgå, genom axfjillen, som äro spetsigare och nästan helt 
och hållet opaca, samt genom ullen, hvilken är mer än 
dubbelt yfvigare, snarare halfrund än lik en vid basen sam- 
mandragen plym samt mera silkesglänsande. Med E. me- 
dium üfverensstámmer den till strå, bladskott och ull (som 
dock är rödare och vid basen mera sammandragen), men 
skiljes genom den öfre nakna stråleden, som är längre ut- 
