Do oo a 
anseende till dess blommors blekgula färg vill benämna U. 
ochroleuca *). 
Denna serdeles vackra växt antrüffades förleden sommar 
under de Bryologiska excursioner, jag hade tillfalle att anstålla 
i trakten omkring Hemstanüs herrgård i Skog socken af Södra 
Helsingland, då äfven uppmärksamhet egnades åt traktens 
phanerogam-vegetation. Den våxte der i sällskap med U. in- 
termedia, men befanns vid första anblicken i så hög grad 
afvika från denna, att jag skulle anse det vara origtigt att 
uppstülla: den blott såsom varietet deraf. Då jag nu hår 
nedan går att lemna beskrifning på denna såsom en egen art, 
har jag ansett det ej vara ur vågen, att äfven lemnajen något 
utförligare sådan öfver de öfriga Svenska arterna af detta in- 
tressanta slågte, helst de i Flororna, serdeles den Svenska, 
blifvit dels ofullständigt dels mer och mindre origtigt fram- 
ställda. Dock, innan detta sker, vill jag här bifoga ett par 
anmärkningar 19518 dels de SEES som å mängd. finnas hos 
våra Utriéularier, dels de fåne knoppar, som man ofta 
påträffar i EN af grenarne hös Ke vüxter. 
På de. förra, ,nemligen blåsorna, «beror som man vet 
dessa växters gita att på djupare, vatten vid blomnings- 
') I Hagens. Fl. 1847 uppståller Koch en med U. intermedia nára 
beslågtad art: U. Grafiana, som enligt Kochs egna, vid samma: till- 
fålle lemnade, diagnoser på begge skiljer sig från intermedia endast 
genom: »laciniis : fol. linearibus æquilatis apice ipso obtusiüsculis » 
och »calcare a basi fere cylindrico adpresso» , dà den.sednaré åter 
skulle.karakteriseras, af. »laciniis. fol. lineari-subulatis acutis » och »cal- 
care conéeo=cylindr ico adpresso.» ”Hvar och en, som i. naturen ger 
akt på U. intermedia , skall snart finna, huru den varierar efter lo= 
calens olika beskaffenhet. Då våxten förekommer på mera uttorkade, 
gråsbevåxta kårrångar blifva bladflikarna betydligt kortare och i följe 
deraf mera jemnbreda och trubbade, .hvilken form således år temligen 
olika den, som. växer på "djupare: stållen, ty hos denna blifva: bladfli- 
karne dubbelt så långa, som hos den andra, och erhålla en afsmal- 
nande spetsig form. Genom originalexemplar af U. Grafiana , af Tit. 
Graf sjelf samlade vid Klagenfurt, har jag blifvit fullkomligt styrkt i 
min döfvertygelse, att den blott och bart utgör nämnda” localform af - 
U.. intermedia , hvilken formföråndring man hos oss nästan lika ofta 
påtråffar som intermedia sjelf.. Hvad den angifna olikheten i afseende 
på sporren hos dem båda beträffar, så år skillnaden så ytterst fin, 
att den knappt bordt upptagas i diagnosen.  Dessutom varierar ofta 
sporren. hos U. intermedia något till sin långd,. då i följd «deraf - dess 
jorm i öfrigt äfven blir något olika. | aue 
