14 
Vid växternas benämning har Förf. noga sökt följa pri- 
oritets-lagen, till följe hvaraf åtskilliga Skandinaviska arter 
erhållit andra namn, än dem vi äro vana att finna hos våra 
vanliga författare. Med fullkomligt gillande af.denna.grund- 
sats, kunna vi dock ej für vår del anse den öfverallt kon- 
sequent genomförd. Då t.ex. en växt. en gång erhållit ett 
namn, det må nu vara gifvit såsom art-, underart- eller 
varietets-bamn, bör dà ej detta ega prioritet framför alla 
andra? Oss tyckes detta vara ett konsequent genomförande 
af prioritetsprincipen. Enligt denna åsigt bör (ENT UM Ex. 
namnet coerulea "behållas på vår Europeiska Phyllodoce, 
 emedan det är äldre såsom artman än benämningen taxifolia 
Salisb. På samma sätt namnet arvensis på Linnés. Myosotis 
scorpioides a) arvensis | stället för det föga karakteristiska 
och yngre intermedia Lk. Bäst är dock att citera båda de 
författare, genom hvilka växten erhållit sitt nuvarande namn 
och genom en liten olikhet i beteckningssättet kunde man lätt 
uttrycka, hvad man åsyftar. Så t. ex. kunde man skrifva 
Pulsatilla vernalis (L.) Mill, Phyllodoce coerulea (L.) Bab., 
Chamædaphne calyculata (L.) Mnch. (= Andromeda calye. 
L.), men Myosotis arvensis Hoffm. (L.) o. s, v. Då arterna 
i allmånhet år mera fasta och beståmda bland botanisterna ün 
slågtena, hvilka ofta bero på subjektiva grunder, så år det 
nödigt att fasthålla det ursprungliga artnamnet och äfven an- 
föra dess förste gifvare; annars kan det ofta hånda att man 
— hvarpà ej saknas exempel — i böcker får se växter an- 
förda med en fürfs namn, hvilken uttryckligen säger, att 
 »vüxten är osedd af förf.», om han nemligen blott till följe ^ 
af sina åsigter om slägtenas begränsning för den till en annat 
slägte; och detta kan ej undgå att nästan väcka löje. 
Vi vilja nu öfvergå till några punkter, hvari Förf:s fram- 
ställning och benämningar skilja sig från de i Skand. Florans 
bandböcker vanliga. Arnica alia »Læst.» (182927 kallas 
sålunda hår Å. angustifolia Vahl (1816), men detta år dock . 
ett misstag, till hvilket Förf. förmodligen blifvit förledd af 
DC. prodr., ty om ej Murray redan 4784 begagnat namnet 
44. alpina (hvilket Ref. i saknad af hans arbete ej kan af- 
göra), så har Olin i dess Dissertat. de Arnica p. 44. redan 
1799 under detta namn anfört den som egen art. — De 
tvenne former af Cineraria campestris, som finnas i Skandi- 
