* 7 
än att grundämnena i sina olika föreningar frambringa tün- 
kandet, den fria rörelsen och de typiskt oförånderliga for- 
merna. Eller månne ett mekaniskt konststycke bildas genom 
egenskaperna hos trädet eller metallen, hvaraf det samman- 
sättes, utan ett ordnande förnuft utom tingen? |. Derigenom 
-förnekas visst icke, att grundämnena finnas öfverallt och att 
utom dem intet af nämnda fenomener kan intraffa. Men en 
högre enhet kan i sig förena flera lägre; icke kan den förra 
förklaras ur de sednare, utan snarare tvärtom. Så har, som 
Al. Braun träffande anmärker, ingen kunnat förklara, hvar- 
före nämnda grundämnen just bilda ett mineral-, ett våxt-, 
ett djur-rike och om än detta tillskrifves dem, som en nöd- 
vündig, oföränderlig egenskap, hvarföre har ej denna varit 
verksam på ett evigt, oföränderligt sätt, dà vi tvärtom se 
olika naturalster uppträda under de olika skapelseperioderna; 
oberäkneliga tidsperioder hafva föregått, innan de fullkomligare 
naturalstren bildades och menniskan först under sista skapelse— 
dagen.  Hänvisar ej det lagbundna i hela denna utveckling 
på en öfver elementerna varande verldsplan, en högre ord- 
nande och skapande kraft än den liflosa materiens »bildnings- 
drift.» | 
Har det hår nu lyckats: oss att vederlägga den materia- 
listiska naturforskningens grundprincip, tro vi oss icke behöfva 
särskildt upptaga de mångfaldiga missriktningar, som utgå 
från densamma. Ty mången Naturforskare, som ryggar till- 
baka från denna ytterlighet, hyllar dock i det enskilda åsig- 
ter, som endast ur denna kunna härledas och följdriktigt full- 
följda leda ull lika upplösande läror. Ty filosofiska under- 
sökningar äro icke det fält, hvaruppå hvarken Linné, som 
antog sin tids herrskande åsigter såsom axiomer, eller den 
nyare vetenskapen: gerna vilja företaga några exkursioner. Ty 
allt sedan f. d. Natuifilosofiens dagar hafva likartade spekula- 
tioner kommit bland Naturforskarne i sådant vanrykte, att 
man lätteligen förspiller sitt goda namn och rykte, om man 
beträder denna väg. Men utan att förlora sig i likartade 
utsvüfningar, hvilka endast för författaren sjell kunna ega 
värde såsom dess subjektiva uppfattning, kan vetenskapen icke 
undvara fastställda grundsatser, utan att blifva vacklande och 
full af inre motsägelser. De flesta n. v. Botanister med filo- 
sofiska grundsatser torde stå på Kantiansk grund. 
