5 
grundsatser, för kättare inom vetenskapen. Men sedan nu 
snart sagdt all auktoritetstro försvunnit, (ett nödvändigt vil- 
kor för all supranaturalism), sedan vetenskapen nu blifvit de- 
mokratisk, är ej längre möjligt framgå på denna bana;- den 
bedragna sinnligheten kan endast genom sinnlig erfarenhet 
återföras till rätta vägen. De, som beklaga detta förhållande, 
måste inse, att äfven detta år ett vilkor för en högre veten— 
skapens pånyttfödelse och trösta sig med Bacos ord: half kun- 
skap afleder från, hel återför till en klarare insigt af uppen- 
barelsen. — fen de frågor, som dermed icke synas stå i 
något omedelbart onm: utgå ytterst derifrán, t. ex. an— 
tingen man med Linné och de äldre utgår från det högsta 
och fullkomligaste — eller från det lägsta och ofullkomliga- 
ste, som samtiden yrkar — antingen »slügtet, såsom något 
1 nivårer gifvet, beståmmer karaktererna», galler såsom nyare 
yrka, »slågtet uppkommer genom fe keg es di ves: 
genom karaktererna, otaliga andra att förtiga, hvilka i det 
följande skola närmare utvecklas. Man tvingades derigenom 
öfverse eller blott såsom tillfålliga afvikelser anmårka en mängd 
underordnade skillnader, hvilket vår tids anspråk på noggrann- 
het icke tillåter. Om man tillägger lika vigt och värde åt 
det tillfälliga, t. ex. hybriditeter”), betraktar enskilda afvi- 
kande skigten som familjer af lika betydelse med de större, 
blir ingen- klar, helgjuten öfversigt af vetenskapen möjlig. Om 
man jemför de nyares familjer och sligten, onekligen vida 
bättre karakteriserade, med de äldre af Linné och Jussieu, 
lärer oss naturliga känslan, att de sednare ofta äro paturli- 
*) För oss är obegripligt, att man i vetenskapen vill afse något 
så obestämdt och tillfälligt, att man ens vill upptaga dem särskildt i 
Floror och systematiska verk. Vi instämma 1 detta fall helt och bål- 
let med en af vår tids utmärktaste Botanister, Bentham, som helt 
och hållet förbigår den, sägande: Hybridae e speciebus vulgatioribus 
enalae saepe occurrunt , tam sponianae, quam eultae, et ab Aucto- 
ribus pro speciebus aut varietalibus accipiuntur. Hic vero nec descri- 
pliones, nec diagnoses admisi. — Non sunt enim species perpetuae, 
nec varietales mec stirpes permanentes, sed (ndividua in herbariis ni- 
mis assidue servata, in natura ephemera et rara, quorum duo ex 
disdem stirpibus enata saepe inter se dissimiliora sunt, quam a 
patre I. matre. Må man ófverlemna jagten efter dessa åt blumister, 
som genom deras fabricerande förstört verkliga artkånnedomen bland 
Pelargonia och andra slågten. 
