å 
Ww Original-Afhandlingar. 
—— 
T Linneanska Botanikens förhållande till den nuvarande, 
af E. FRIES. 
EH. 
»Den gamla tiden år oss kår», den Linneanska tiden, 
dà Botaniken var enkel,-beståmd och helgjuten, då den med 
förbiseende af en hängd otillräckligt kända enskildheter, som 
nu göra vetenskapen diffus och vacklande, endast upptog det 
på vetenskapens då varande ståndpunkt vissa och allmänt er- 
kända och företrädesvis afsåg det för allmänna bildningen och 
praktiska lifvet vigtiga. För att vinna denna fasthet och be- 
stämdhet måste det S anldida tycket underkasta sig lagar, fast- 
ställda genom högre begåfvade siares ree af naturen, 
I våra dagar, dà ingen auktoritet mera erkünnes, är någon 
likformighet i åsigter och framställning icke lig Det är 
derfóre, som man icke utan grund lägger Naturalhistorien sá— 
som laroimne till last den oupphörlig a föråndring, den år un- 
derkastad, den subjektivitet i åsigter, som allt mer och mer 
gör sig gällande; och många bland dem, som villigt erkänna, 
att naturvetenskaperva till det oändliga utvidgat våra åsigter 
utöfver både tid och rum och att mensklighetens oberåkne- 
liga framsteg både i intellektuelt och materielt afseende utgått 
från dessa, beklaga detta förhållande. Men jemnför man för- 
hållandet i andra kunskapsarter, torde inom dem genom tids- 
andans ioflytande förhållandet icke: vara lyckligare; dà der- 
emot i Naturalhistorien denna förånderlighet till en stor del 
år en fóljd af verkliga framsteg eller ock ett skum på veten- 
skapens vta, såsom alla förändringar inamn, hvaruppå endast 
de lågga vigt, som icke kunna ingripa i us verkliga veten-- 
skapen. Hvad slutligen beträffar en stor del mikrologiska 
undersökningar, hvilkas vigt eller värde ej kan förnekas ; kan 
man lika litet, som om det nyfödda barnet, säga hvad af dem 
kan blifva. 
Vid begynnandet af en ny tidskrift torde icke vara o- 
lämpligt att kasta en blick tillbaka på den äldre, Linneanska 
