— | : 197 
skall visa, att detta antagande icke är riktigt. — I April 
månad 1856 satte Naudin på den säng, der denna Bryonia 
stod, en annan honplanta, som erhållits af den i November 
1854 gjorda skörden, som hittills varit förvarad i en burk. 
Utan tvifvel tillfölje af dess ungdom nådde denna blott en 
medelmåttig utveckling, men den betäcktes af blommor, 
hvilka utan öfverdrift kunde uppskattas till flera tusende. 
Alla voro ' honblommor; hos ingen upptäckte man det rin- 
gaste spår till ståndare, och dock lemnade 'märkvärdigt nog 
alla eller nästan alla mogna frukter, hvilka gåfvo de for- 
vissnade grenarne utseende af långa, röda drufklasar. Af 
hundrade, hvilkas innehåll undersöktes, innehöllo 12 inga, 45 
tt, 29 två, 11 tre, 2 fyra och Å fem frön: ett resultat, 
som icke märkligt afviker från det förbållande, som eger 
rum, då växten växer i grannskapet af ett Had Start] i 
Under det att detta Bryonia-stånd bokstafligen öfversållades 
af frukter, var det gamla ståndet på ett afstånd af blott 
några alnar, hvarken mer eller mindre fruktsamt än före- 
gående år. Man kan således icke säga, att hos den ena 
eller . andra befruktningen var, en" följd af med pollen be- 
lastade insekter, emedan dessa ögonskenligen skulle liktidist 
fört sådant till båda plantorna och dessa sålunda borde full- 
komligt lika fruktificerat. Skilnaden i detta förhållande var 
emellertid, som redan anmürkts, starkt i ögonen fallande och 
låter sig vål blott förklara af det individuella antaget hos 
hvarje af dessa plantor. 
För att försäkra sig om, huruvida beskaffenheten hos 
en dioik våxt på något sått inverkade på denna ovanliga 
fruktbarhet, anställde Naudin ett försök med ett för detta 
ändamål på samma ställe planteradt stånd af Fecbalium E- 
lateriwm. Under en tid af två månader blefvo alla han- 
blommor, så fort de visade sina knoppar, aftagna, så att 
ingen kunde öppna sig och lemna till befruktning egnadt 
frörbjöl. Alla Hen blbtmor: till ett antal af mer ån 100, 
som under det att hanblommorna aftogos kommo till ut- 
veckling, vissnade under de omedelbart efter deras utveck- 
ling följande åtta dagarne, utan att fruktümnet det ringaste 
tillvåxte; deremot satte de frukt så snart castrationen upp- 
hörde: Det visade sig således här samma förhållande, som 
hos Ricimus, en absolut ofruktbarhet hos honblommorna af 
