178 
är redan anmärkt af Aristoteles), samt derföre genom kul- 
turens vidgade herravälde måste gà under, liksom de folk- 
stammar, hvilka icke kunna tillegna sig civilisationens fördelar. 
Man bör tillika skilja mellan de växtslägten och växt- 
familjer, hvilka ursprungligen, såsom det synes, "äro kos- 
mopolitiska elier förekomma på för dem passande lokaler (t. 
ex. Synanthereæ, Ranunculaceæ, Leguminose, Gramineæ m. 
fl.) och sådana, som blott tillhöra enskilda trakter af jorden 
(såsom Cacteæ, Proteaceæ, Epacrideæ etc. De: förra äro 
i flera afseenden vigtigare och märkvärdigare, synnerligast 
för systemet”), men huruvida de förra, såsom man upp- 
gifvit, tillhöra en äldre skapelse, de sednare en yngre, sy- 
nes oss tvifvelaktigt, då man vet, att af Synanthereæ, 
den nu mest utbredda växtfamilj, finnes intet spår förrän 
under nuvarande verldsperiod. Man kunde snarare antaga 
motsatsen, då man vet, att Bräken- och Palm-former, som 
nu tillhöra inskränkta zoner i de hetare länderna, voro i 
föregående perioder allmänna i Europa och då. troligen kos- 
mopolitiska, äfvensom att under pliocen-perioden i Europa 
förekommo flera växttyper, som nu äro inskränkta till Ame- 
rika. — Man har alltid vida mindre anledning att tvifla på 
de arters inhemska ursprung, som tillhöra ett kosmopolitiskt 
växtslägte, än på deras, som tillhöra ett för vårt land fråm— 
mande. 
För min del är jag benägen att antaga ett vida större 
antal växter vara af främmande ursprung, än man vanligen 
gör. Alla växtarter, som utom slågtets eller artens egent- 
liga center anträffas, har man allt skäl att misstänka vara 
invandrade, ehuru möjligen i en förhistorisk tid, så att deras 
infödingsrätt nu ej kan bestridas. Så är förhållandet med 
alla hos oss förekommande Malvaceæ, Euphorbiaceæ, Re- 
sedacee, Verbenaceæ 0. s. v. ja, till och med flertalet af 
Leguminose. Men utomdess tro vi oss hafva anmärkt en 
annan egenhet hos alla fullkomligt inhemska slågten, helst 
i fall de innehålla flera arter, nemligen att de äro vida mer 
föränderliga, förgrena sig till en mångfald af bestämda for- 
.*) Oss synes klart, att dessa böra betraktas såsom sjelfva typerna 
"før systemet och att vid detsammas konstruerande hufvudsakligen af- 
seende bör fästas vid dessa, såsom utgörande, så att säga, systemets 
— skelett. 
