182 
tvenne ställen, nemligen vid floden Tschuja i Sibirien (Altan) 
samt vid m Alatau 1 Songariet. 
Bland arterna af slågtet Zntybus, hvilket lätt skiljes 
från Crepis genom sina i tvenne kransar sittande svepe- 
foder-fjäll, sina i spetsen tvärhuggna skalfrukter, sin kry- 
pande rotstock och vid roten samlade blad, utmärker sig 
denna genast genom sin spensliga växt och små blommor. 
Närmast beslågtad är den med den äfven Sibiriska 7. Gme- 
lini (L), hvilken dock skiljes genom nästan glatta blad, 
dubbelt större blomkorgar, olika bildadt svepefoder, längre 
fruktfjäll o. s. v. Vår vanliga Å. premorsus år mera skild 
genom oskaftade, mot basen afsmalnande blad, nästan klase- 
lik blomställning, nästan glatt svepefoder, till alla delar 
grüfre. Växt 0. s. v. 
De vilda Finmarks-exemplaren utmärkte sig genom 
mörk, brunaktig färg såväl hos stjelken som bladen. | Rot- 
stocken kort, krypande, tvärhuggen, utsåndande, långa och 
temligen fasta tågor. Bladen alla samlade vid roten, långt 
skaftade, bugtigt-tandade l. (hos små exemplar) nästan hel- 
bräddade, spetsiga eller något trubbiga, på hegge sidorna 
samt i kanterna försedda med korta, raka, hvita, spridda 
hår. Stjelkarna ofta flera tillsammans, bladlösa, upprätta, 
fjorden en knapp ' mil från dess botten. Straxt före utloppet ge- 
nombryter den ett mäktigt lager af lerskiffer, hvars i djerfva bågar 
och hvalf krökta schikter nästan lodrätt höja sig på sidorna om den 
smala remna, i hvilken denna lilla vackra elf bildar sina fall och forssar. 
Det var på splittrorna i en sådan brådstupande tvårbrant, som Herr 
Prosten Chr. Sommerfelt jr, hvilken. med samma kärlek som sin 
Fader omfattar naturens studium och i hvars güstíria boning jas under 
en stor del af den förflutna sommaren åtnjöt det innerligaste och hjert- 
ligaste bemötande, år 1851 antråffade denna växt, men beklagligtvis 
blott i några få och ófverblommade exemplar. Sedan han genom un- 
derråttelser från Christiania blifvit fórvissad om värdet af sitt fynd, 
eftersökte han den alla följande år, men ståndigt förgåfves. Lyckligt- 
vis hade de samlade exemplaren mogna frön, af hvilka han sedan 
nästan årligen i kruka uppdrog densamma. — Föga hopp återstod 
således för mig att återfinna den, men desto större blef min glädje, 
dà jag den 22 Juli i hans sällskap antråffade den vid samma elf, 
fastän på ett annat ställe närmare dess utlopp, då utvecklande sina 
första blommor. — Den förekom der på en ganska inskränkt och egen- 
domlig plats, nemligen en smal, något sluttande sträcka af lösa. ler- 
skiffer-splittror, hvilken tycktes skvs af alla öfriga växter. ^ 
