900 
några karakterer, som hindra detta, finnas ej — och att 
detta äfven skett, bevisas deraf, att »C. stygia» från Kipinä 
i Ryska Lappmarken (F. Nylander) enl. exempl. i Fries" herb. 
ür denna och ingen annan! 
Men utom dessa kända former fann jag bland Carex 
aguatilis, Phragmites och en ovanligt högvåxt Scirpus pa- 
lustris vid Svanvik i Kjolmijaure (= Tjoülmi-javre:. Keilh. 
Reise i Finm.) en vacker, reslig Carex, hvilken synes mig 
till habitus och karakterer så utmärkt, att jag ej tvekar att 
framställa den såsom en ny underart: 
C. vesicaria * lacustris: spicis masculis 3— 4, lineari- 
clavatis 1. suprema lineari-elongata, femineis 9—4,. apice 
sepe masculis, sessilibus I. infimis breviter et incluse pe- 
dunculatis, erectis, culmo adpressis, oblongo- cylindricis; 
bracteis brevissime aurieulato-vaginantibus, infima foliacea 
culmum longe superante, apicem versus decrescentibus, su- 
prema angusta foliacea brevi; fructibus divergenti- patentibus, 
nervosis, in rostrum tenue, elongatum, profunde bicu- 
spidatum constrictis, glumas lanceolato-acuminatas, margine 
(neque apice) scariosas paullo superantibus; culmo elato 
(3-å-pedali), gracilento, triquetro, glaberrimo; folis latis, 
planis, margine levibus l. verruculosis. 
Af denna beskrifoing synes, att den, hvad karakterer 
betrüffar, ganska mycket nürmar sig C. ampullacea (lànga 
skärmar, fruktens form, glatta strån och bladkanter o. 8. v.), 
men till yttre utseende och de vigtigaste kiinneteeknen óf- 
verensstimmer den med 0. vesicaria. 
Af Carex rariflora, som år en af Finmarkens allmån- 
naste Carices såvål i tall- och björk-regionens kårr som på 
hafstrånderna, har jag hemfört en vacker serie af former, 
afvikande från hvarandra ej så mycket i karakterer, men 
desto mera till storlek, så att man lätt skulle kunna anse 
den stora hafstrands-formen vara vida skild från de obe- 
tydliga kürrformer, som förekomma i våra sydligare fjåll- 
trakter. Det år neml. ej ovanligt att finna den öfver % 
aln hög med ända till 40-blommiga ax. Jag hade derfóre 
äfven hoppats att hafva erhållit C. stygia härstädes, men 
vid verkställd jemförelse mellan orig.exemplar af densamma 
och mina största former visar sig en stor olikhet, hvad 
axens mång- och tät-blommighet beträffar, men dessutom 
