205 
på samma ställe och vid Elvenæs (Pasvig-elfvens mynning) 
en genom sin låga, robusta växt om (€. salina ej obetyd - 
ligt påminnande form. — Närmast dessa former är den i 
Herb. Norm. XII. 89 under namn af €, hyperborea med- 
delade och äfven i S. Veg. Scand., Anders. Cyp. och Hartm. 
Skand. Fl. under detta namn beskrifna, hvilken jag fann pà 
fjällen straxt ófvan Svartnæs (midt emot Wardóe) Den 
breda ryggnerven m. m. förer den, såsom redan F. Nylander 
anmärkt, til €, aguatilis grupp, eburu den till utseende 
något närmar sig €. rigida.  Ovisst torde t. o. m. vara, 
huruvida den ej måhända år en fjüllform af €. (aquatilis) 
epigejos, och ännu ovissare år det, om Drejers (ursprung- 
liga) €, hyperborea är denna, ty så väl orig. ex. från Grön- 
land som beskrifningen afvika högst betydligt. Bäst torde 
derfóre vara att, åtminstone tills vidare, für densamma bibe- 
hålla benämningen C. arctophila F. Nyl. Spic. HI. p. 44. 
Någon forma cuspidata af C. aquatilis fann jag ej; 
deremot hade jag det nöjet att på hafsstranden straxt innan- 
för Bunæs (mellan Næsseby och Meskelfven) på sanka, grås- 
bevuxoa ställen antråffa den hittills, mig veterligen, blott 
vid Hvita hafvet och Kola-viken anmiürkta C. halophila V. 
Nyl., af hvilken en kort beskrifning derföre här meddelas: 
C. halophila: strå styft, 3- Lublin glatt; blad upp- 
rätta, platta, på öfre sidan upphöjdt 2-kölade, slutligen med 
öllbakagäktbilkonter:; skärmar bladlika, öronflikadt-omfattan- 
de, ungefär af han-axens höjd; honax 2—4, åtskilda, cy- 
lindriska (l. något klubblika), upprätta, något glesblommiga, 
skaftade; fjällen lancettlika, långspetsande, mycket längre än 
den TAMEN äggrunda, plåttåde, med mycket kort sprót 
försedda frukten. — F. Nyl. Spicil. II. p. 21, Fr. S. V. Sc. 
p. 230, Anders. Cyp. p. 48 och Tab. V. f. 51. — H.N. 
XII. 86. 
Ett ungefår 3 qvarter högt, lifligt grönt grås, med 
långa smala, brungula ax, stående midt emellan C. agua- 
tilis och salina, från hvilka det genom ofvan anförda karak- 
erhålla båraf ett egendomligt utseende, i det att mellan de utbildade, 
smala frukterna framsticka öfverallt ståndarknappar, tvenne på hvarje 
felslagen frukt. Stundom tager denna bildning så öfverhand, att axen 
tyckas vara fullkomliga hanax och således växten ega ända till 8 han- 
och intet hon-ax. 
