207 
UC. juncella: rot tufvig; strå spenslist , > upprätt, 
hvasskantigt, mycket stråft, .nedull omgifvet af bladlösa, 
rödbruna, glänsande slidor ; blad upprätta, smala, platta, 
slutligen inrulladt-trådlika, i kanten sträfva; skärmar korta, 
upprätta, med skilda öronflikar, den nedersta vanl. biadlik ,. 
de ofre borstlika I. inga; honax 2—3, åtskilda, vanl. skaf- 
tade, smalt cylindriska; hanax 4—2, klubblika; frukt a/- 
långt-oval, afsmalnande i en kort, tvårhuggen, utåt nå- 
got böjd spets, nervig, hoptryckt, med något kullriga sidor, 
längre än de rundade |. med kort udd försedda fjällen. — 
C. vulgaris *juncea Vr. Nov. HI. p. 154. — OC. vulgaris 
*juncella Fr. S. V Sc. I. p. 230, Anders. Cyp. p. 48, Hartm. 
Skand. Fl. p. 207. — Carex nigra verna vulgaris Lin. 
Fl. Lapp. p. 257. pr. p. — €. cæspitosa Wubg Fl. Lapp. p. 
247 (sec. herb. ips) — CO. cæsp. polymorpha d. nardifolia 
Læst. p.p. (sec. herb. Wnbg) — 0. cæsp. B. elliptica Drej. 
Rev. Car. p. 456? 
Liknar till växesätt fullkomligt (1 ccespitosa"), ehuru 
«den dock är något lösare tufvad. Att den bör ställas när- 
mast densamma, tyckes mig vara-klart genom dess rödbruna, 
om €. globularis påminnande, bladlósa slidor, hvilka föra den 
till Aphyllopodæ, men som dock ej äro så många till an- 
talet eller fibrillósa, som hos (€. cespitosa. Från denna art 
afviker den dessutom genom sina genom torkning inrullade 
blad, axets och fruktens form m. m. Från 0, vulgaris 
synes den vara skild genom sitt tufviga växesätt, slidorna, 
de patta bladen, axets och fruktens form o. s. v., för att 
ej tala om den ovanliga spenslighet hos alla delar, hvari- 
genom den från alla samslågtingar utmärker sig") Så 
mycket är säkert, att den med vida större skäl bör som 
art skiljas än t. ex. C elytroides, arctophila m. fl. Carices 
distigmaticæ. 
Den i dessa trakter ymniga Oi lagopina varierar ej 
obetydligt till höjd och axens storlek. På Renöe på syd- 
*) Denna likhet bestyrkes af ofvan anförda synonymer. Prof. An- 
dersson har benåget underråttat, att i Vet.-Akad:s Herb. finnas tvenne 
exemplar af densamma, med Linnés egenhändiga bestämning: »C. cæ- 
X spilosa»/ 
**) Den enda, som i detta afseende öfverensståmmer, år C. spicu- 
losa , fastän den för öfrigt är betydligt olika. 
