60 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
och insattes i ett oljebad. Kokpunkten bestämdes genom att 
observera den lägsta temperatur, vid hvilken föreningen upphörde 
att koka. Denna befanns vara vid 1089. Da man vid detta 
försök ej kunde observera temperaturen inuti röret utan blott i 
oljebadet, så torde man kunna antaga den verkliga kokpunkten 
vara 110°. 
För analys insmältes en del af fosforoxikloriden i en af de 
ofvannämnda sma afdelningarna, hvilken vägdes, öppnades under 
vatten i väl tillslutet kärl, torkades och vägdes. I lösningen 
bestämdes kloren som klorsilfver. 
0.3 gr. substans gaf 0.83775 gr. AgCl, motsvarande 0.20709 | 
or. Cl — 69.03 proc. Formeln PO2C] fordrar!) 69.35 Proc. 
Fosforsyra och fosforsuperklorid förena sig saledes, 2 eqv. af den 
förra med 3 eqv. af den sednare, till fosforoxiklorid. 
Pa uppmaning af hr Prof. L. SVANBERG försökte jag nu 
fosforsuperklorurens inverkan pa vattenfri fosforsyra. Apparaten 
var densamma som vid föregaende försök. (Fosforsuperkloruren 
innehöll fosfor fran beredningen, den omdestillerades derföre flera 
gånger ur vattenbad och lemnade nu, vid sönderdelning med 
vatten ingen återstod; den var således fri från fosfor och fosfor- 
superklorid). Vid vanlig temperatur tycktes fosforsyra och super- 
klorur ej inverka på hvarandra, men vid röäglödgning afskildes, 
visserligen endast i ringa mängd, röd fosfor och detta oaktadt 
luft fanns i röret. Vid ett nytt försök fylldes röret under opera- 
tionen med kolsyregas; äfven nu visade sig röd fosfor?), men 
alltjemt i ringa qvantitet, relativt till den använda superkloruren. 
För att låta fosforsuperkloruren fullständigare inverka på den 
vattenfria fosforsyran, upphettades omkr. 6 tum af röret till 
liflig rödglödgning, hvarefter fosforsyran och superkloruren sam- 
tidigt drefvos långsamt genom den rödglödgande delen af röret. 
1) I denna uppsats äro de eqvivalenttal begagnade, hvilka finnas angifna i 
FRESENII Qvant. Analys, 5 uppl. sid. 969. 
2) Då röret öppnades, började denna fosfor ryka och s. k. fosforlukt förmärktes 
tydligt; förmodligen hade den afskilda fosforn genom hettan förändrats till amorf. 
