52 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
‚nas inverkan. Men om man omedelbart härleder uttrycken för 
de rätvinkliga accelerationskomposanterna för en kropp, som ro- 
terar kring en fast punkt, erhalles 
dw 
ee — - I 
5 di I 
Zr EL dw m 2 7 db. 
N N ut. BERATER FOT; 
GEN 2, dıy m 
under antagande, att z’-axeln öfverensstäimmer med den ögon- 
blickliga rotationsaxeln samt att «’z’-planet sammanfaller med 
det gemensamma tangentplanet till de bada koniska ytor, genom 
hvilkas rullning öfver hvarandra kroppens rotationsrörelse kan 
anses uppkomma, och detta sa, att den positiva riktningen af 
x«'-axeln Öfverensstämmer med normal-vinkelaccelerationen. För 
att jemföra accelerationskomposanterna efter eqv. (6) och (7), 
skola vi antaga, att riktningen af accelerationen u för en punkt 
af kroppen vid rotationen kring tyngdpunkten bildar vinkeln y 
med den ögonblickliga rotationsaxeln. Då nu origo är gemensam 
och z- samt z’-axlarne sammanfalla, har man 
© = & COSQ — y Sin Q 
U Sn + NOS ova rv vvs (BG 
om q är vinkeln mellan de positiva riktningarn af x- och x'- 
axlarne. Insättes värdet på y” i den sista af eqv. (7), blifver 
tU COSy — wa‘ sing + cos). 
: 2 dt x 
Men emedan | 
L = Z— Z = ucosy, 
måste | 
hr 
0 de wE («sin + 4 cos q) 
u SA TER Ta 
o ID a 
eller, sa framt hvarken eller = äro noll, 
& (1 + sing) = -— y cosq, 
hvilken eqvation gäller för alla värden pa x och y. För att 
detta vilkor må uppfyllas måste 
vOST 0, 1 MV 0, 
