32 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
hela trakten öfversällad af små insjöar, bland hvilka tvenne 
alldeles nära intill hvarandra belägna ganska ofta hafva en 
niva-skillnad af 10—20 fot, utan att det finnes någon anledning 
till att tro, det berg eller lera förekomma i den dem åtskiljande 
sandmon eller åsen. I dylika fall har jag föreställt mig, att 
grundvattnet från den lägre belägna sjön sträcker sig inunder 
den högre sjön, dervid öfverallt sammanblandande sig med dennas 
grundvatten, hvars öfra yta småningom sänker sig emot den lägre 
sjön. Detta sistnämnda grundvatten måste således befinna sig i 
ständig rörelse, men till följd af friktionen emellan vattnet och 
sandpartiklarne måste denna rörelse blifva ytterst långsam, så att 
det t. ex. lätt kan inträffa, att hela den vattenqvantitet, som 
genom grundvattenströmmen utgjuter sig i den lägre sjön, icke 
är större än den vattenqvantitet, som under samma tid ditföres 
af en i dagen öppet flytande bäck eller å, hvilken till äfventyrs 
sammanbinder de begge sjöarne på betydliga omvägar. Huru 
långsam grundvattenströmmens rörelse än må vara, så måste den 
dock i tidernas längd småningom åstadkomma en förflyttning af 
de finare sandparticklarne till lägre belägna ställen, och tillfölje 
deraf till en viss grad nedtrycka eller utplatta mon eller sand- 
asen, som ätskiljer de begge sjöarne. För en uppmärksam- 
mare betraktare af terrängförhållandena på våra sandmoar, är 
det ock någonting mycket vanligt, att emellan tvenne sjöar finna 
en långsträckt intryckning i marken, som eger utseendet af att 
vara lemningen af en derstädes i fordna tider framgäende a, 
hvilken sedermera blifvit torrlagd derigenom att vattenytan i 
den öfre sjön fallit genom erhållande af ett nytt mera vatten- 
uppslukande utlopp. Emellanåt äro dessa gamla strömfaror 
smala, emellanåt åter ega de en tvärgenomskärning så betydlig, 
att en djerfvare fantasi kanske vore böjd för att tänka sig det 
trakten i fordna tider varit genomfluten af en väldig ström, hvars 
like numera ej påträffas i nära nejder, och hvilken under sitt 
lopp utgräft de fördjupningar i hvilka nu, då strömmen sjelf 
upphört, små sjöar befinna sig. För mig tyckes det emellertid, 
att man lättast kan förklara uppkomsten af dylika skenbara 
