30 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
sidan om den första. Uti denna andra fördjupning är man ofta 
i tillfälle att se vattnet omedelbart rinna ner i sandmon emellan 
några i bottnen af fördjupningen belägna kala stenar, endast 
bevuxna med en sparsam alg-vegetation, lik den man finner på 
stenar och berghällar, hvilka tidtals äro betäckta med vatten, 
tidtals torra. Stiger vattnet uti sjön yttermera, så fylles äfven 
den andra fördjupningen med vatten, som da derstädes bildar en 
jemn, lugn yta, på samma sätt som i den första gropen, utan 
att dock erhålla något annat utlopp än det redan omnämnda 
underjordiska. Jag -har, ehuru jag ganska ofta besökt stället, 
aldrig funnit den första fördjupningen utan vatten, men en i 
närheten boende torpare säger sig någongång, under ovanligt heta 
och torra somrar, hafva sett äfven den blifva uttömd, och bäcken 
då försvinna ner uti sandmon emellan några på den första för- 
djupningens botten befintliga stenar, alldeles på samma sätt som 
det höst och var försiggår ı den sednare fördjupningen. Hvar- 
dera af dessa åsgropar har således ett underjordiskt utlopp. 
Det genom åsgroparne i sanden försvinnande vattnet utträder 
dock ett stycke derifrån återigen i dagen och bildar nu en källa 
uti en liten sank äng, hvilken sammanhänger med ett kärr, hvars 
vatten silar sig under en sandås till en sjö med öppet aflopp. 
Då beggedera äsgroparne äro alldeles fyllda med vatten, skall 
enligt uppgift af torparen den nämnda källans ådror framspringa 
så lifligt, att de höja sig en half aln öfver den kringliggande 
vattenytan. Vid närmare undersökning af kringliggande terräng- 
och jordmänsförhällanden fann jag följande. Verklig lera saknas 
fullständigt i trakten. Sandmon består till det mesta af groft 
grus, i hvilket här och der en eller annan större rullsten befin- 
ner sig. Jordborrningar som jag gjorde i närheten af källan 
visade, att under den öfverst belägna dyjorden befinner sig ett 
ganska mägtigt lager af så ytterst fin sand, att den i fuktigt 
tillstånd eger en viss sammanhållighet, och vid hastigt påseende 
skulle man kunna tro den vara lera; först då den något torkat 
kan man urskilja enskilda sandkorn och den visar sig nu vara 
fullkomligt ren sand. Detta ytterst finkorniga sandlager finnes 
