29 
Öfversigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar, 1870. N:o 1. 
Stockholm. 
Om uppkomsten af s. k. åsgropar och lerlager i 
äsarnes inre, meddeladt ur ett bref 
från Lektor K. NORDENSKIÖLD. 
[Meddeladt den 12 Januari 1870.] 
Uti Öfversigterna af Finska Vetenskaps-Societetens För- 
handlingar V, s. 101, finnes intagen en »beskrifning öfver en 
kraterformig fördjupning a sandåsen vid Tammerfors af N. NOR- 
DENSKIÖLD». Jag har hört framkastas den idén, att dylika för- 
djupningar skulle härröra af stora ismassor, som stannat under 
sander. da den aflagrades, men sedermera småningom smultit 
bort och orsakat sandens instörtande. N. NORDENSKIÖLD der- 
emot ansag att deras uppkomst lättast kunde förklaras genom 
antagandet att en större massa af dy, jäslera eller annan lösjord 
ursprungligen legat på betydligt djup under sanden samt seder- 
mera blifvit på vissa ställen af vatten bortsköljd. Emellertid 
har jag inom Ewois kronopark i Tavastland varit i tillfälle att 
närmare undersöka tvenne mindre asgropar, hvilkas uppkomst 
synes mig förklarlig på ett vida enklare och naturligare sätt. 
En der belägen sjö, »Walkia-mustajärvi» benämnd, har sitt 
utlopp genom en åtminstone om våren lifligt forsande bäck, som 
för vattnet, till en uppå en vidsträckt sandmo belägen, krater- 
formig förpjupning, hvilken den merendels ungefär till hälften 
fyller med vatten. Walkia-mustajärvis areal är trettio tunnland, 
den eger ej några andra tillflöden än från vidsträckta till sjön 
stötande mossar och kärr. Om vår och höst eller eljest efter 
mycket starka, ihållande regn fylles den omnämnda fördjupningen 
intill bräddarne af vattnet, som då änyo bildande en liten bäck, 
rinner öfver till en annan kraterformig fördjupning, belägen på 
