20 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
Om sålunda åt ett flertal af analyser gifves större rätt än 
åt enskilta undantagsfall, såsom den af RosE analyserade från 
Bodenmais (n:o 4), synas onekligen analyserna till och med sna- 
rare tala för formeln Fe?S$ än för den hittills allmänt antagna 
Fe7S2, | 
Ånnu sannolikare blir den förra af dessa formler, om vi 
icke endast lägga märke till det kombinerade jernets egenskap 
af normalt 6-atomigt, utan ock, och ännu mer, jemföra med 
andra i alla afseenden analoga nativa svafvelföreningar, hvilkas 
antal nu ytterligare ökats med den nyss omnämnda chalkopyr- 
rhotinen, som alltså skulle reducera sig till en blott artförändring 
af den enkla pyrrhotinen eller magnetkisen, i det jernet delvis 
ersatts af koppar. | 
Vi erhalla salunda följande mineralier af magnetkisens typ. 
IPNEDOGID 2095 000000 = 3FeS, Fes. 
i EE GS 3 
Chalkopyrrhotin. = CuS (Fes : 
Chalkomiklit ... .. = 3Q@uS, FeS?. 
Sternbergit......... = nn Fes? 
(Argyropyrrhotin) = 
Den atomistiska formeln för dessa föreningar är således: 
R>.S6.Fe och eger sin motsvarighet t. ex. i det vanliga oxid- 
hydratet: H$.06.Fe, i haloidsaltet K®.F16.Fe o. s. v. 
Vidare ega vi i kopparkisen ett exempel af det 2-basiskt 
verkande FeS?: 
Chalkopyrit €uS, FeS?. 
Den rationela formeln är: R.S?.FeS? och motsvarar t. ex. 
magnetjernet Fe.O?.FeO?, Göthiten H?.O?.FeO?2, haloidsaltet 
K?.el?.AlCl® o. s. v. 
Slutligen erbjuder oss det förut beskrifna syrehaltiga mine- 
ralet, sasom redan är anmärkt, ett exempel af ett 4-basiskt salt: 
Valleriit = 2CuS, FeS?+2MsO, FeO?+4H?0, 
med radikalformeln: R?.S?.FeS för den svafvelhaltiga delen. - 
