EDLUND, DEN ELEKTR. KRAFT. VID BERÖR. MELLAN METALL. 7 
samma tid produceras. Vi antaga nu, att, under det strömmen 
fortfarande genomgår försökstråden, index stannat på skaldelen 
a eller förflyttat sig med A+.« skaldelar, räknadt från det läge, 
som den innehade före strömmens genomgång, då temperaturen 
inuti och omkring kopparcylindern var lika. Den af strömmen 
producerade värmemängden är af tva slag: till följe af det gal- 
vaniska ledningsmotståndet produceras i hela tråden en värme- 
mängd, som är proportionel med qvadraten på strömstyrkan. 
Om strömstyrkan kallas s och m är en konstant, sa kan säledes 
denna värmemängd uttryckas med ms’. På kontaktstället der- 
emot produceras eller absorberas, allt efter strömmens riktning, 
en värmemängd, som är proportionel med strömstyrkan och så- 
ledes kan betecknas med +ns, om n är en annan konstant. 
Man får således, att ms? +ns= A+a. Om nu strömmen vändes 
om, så stannar index efter några minuter i ett nytt jemnvigts- 
läge a’, och man far följaktligen ms? Fns=A+2a', hvari tecknen 
framför andra termen i venstra membrum äro ombytta. Häraf 
erhålles således, att tns=a—«. Skillnaden mellan de båda 
stationära lägena hos index, då strömmen först går i den ena 
och derefter i den andra-riktningen, blir på detta sätt ett mått 
på summan af de sökta värmemängderna. 
Ofvanstaende observationsmethod borde lemna ganska skarpa 
bestämningar af de ifrågavarande värmemängderna, om luftens 
uppvärmning i kopparcylindern vore den enda orsaken till för- 
flyttningen af vätskepelaren. Men detta är icke fallet. Varia- 
tionerna i barometerstandet kunna ofta under den korta tiden af 
några minuter, som behöfvas för att verkställa två på hvarandra 
följande afläsningar, ganska betydligt förflytta vätskepelarens 
läge. En dag, då en stark storm var rådande, kunde till och 
med inga observationer anställas, emedan vätskepelaren ständigt 
flyttade sig fram och tillbaka tillfölje af förändringarne i luft- 
trycket. Detta hörde dock till undantagen. För att nu så 
mycket som möjligt undgå denna olägenhet, anställdes försöken 
på det sätt, att först observerades vätskepelarens stationära 
läge, sedan strömmen tillräckligt länge cirkulerat, derefter vän- 
