ERICSSON, SOLVÄRMENS INFL. PÅ JORD. ROTATIONSRÖRELSE. 189 
klotets specifika vigt är 5,5 större än vattnets. Läget af rota- 
tionscentrum måste sedan bestämmas för att kunna beräkna 
jordens vis viva (»lefvande kraft»). Prof. Lindhagen antager i 
sina beräkningar, att jordens täthet —- vigt — »tillväxer från 
ytan mot centrum i arithmetisk progression». Att detta icke 
kan vara så, har jag langt före detta demonstrerat, och pastar 
nu, att en beräkning, grundad på det antagna förhållandet, gifver 
en mindre vis viva än jorden verkligen innehar. Amnet är allt 
för vidlyftigt att här noggrannt afhandlas; jag skall derföre en- 
dast i korthet vidröra hufvudpunkterna. Vigten af vanliga 
stenarter och jord, sammanpackade under mekaniskt tryck, är 
omkring 2,6 ganger större än vattnets. Jordtrycket vid J, af 
klotets radius, något öfver 1,000,000 fot från ytan, är följakt- 
ligen (utan att taga i beräkning den oerhörda sammanpacknin- 
gen som eger rum), så betydligt, att atmospherisk luft skulle 
deraf sammantryckas till 66,000 gånger dess täthet vid jordens 
yta, motsvarande 77 gånger vattnets specifika vigt och således 
14 gånger tyngre än jordens antagna medelvigt. Men detta 
förhållande eger rum vid endast „|, af radien från ytan. Be- 
sinnar man, att glas kan komprimeras med ett ganska måttligt 
tryck, äfvensom de tyngre stenarterna, och att bland dessa, ru- 
binen t. ex., är 4,3 ganger tyngre än vatten, sa kan man inse, 
hvilken täthet och tyngd materien innehar under ett tryck, som 
förmår gifva atmosferisk luft 77 ganger större specifik vigt än 
vattnets. 
På grund af detta ofantliga tryck och den åtföljande 
stora tätheten nära jordens yta är det tydligt utan demon- 
stration, att tyngden icke kan tillväxa från ytan mot centrum 
1 arithmetisk pregression, emedan jordens vigt, 1 sådant fall, 
skulle blifva mångfaldigt större än den verkligen är. Anmär- 
kas bör, att bade stenarterna och jernet vid smälthetta förlora 
knappast „2, af deras specifika vigt. Ofvan beräknade tryck, 
vid „, af jordens radius från ytan, är således underskattadt, 
äfven om vi antaga, att en temperatur, betydligt öfverstigande 
smälthetta, eger rum så nära jordens yta. 
