ERICSSON, SOLVÄRMENS INFL. PÅ JORD. ROTATIONSRÖRELSE. 195 
öfver eller bredvid hvarandra, eller då de passera öfver och 
sopa jordytan, värme utvecklas af friktionen och kompressionen, 
och att detta värme förmedelst strålning försvinner i rym- 
den, så hade han icke påstått, att den mekaniska rörelse- 
kraft, som vid eqvator blifvit meddelad den mot polerna ström- 
mande varma luften och dess vattenpartiklar, skulle oförmin- 
skad återgifvas till den motsatta kalla luftströmmen och till 
jorden. 
Prof. LINDHAGEN säger: »En luftmassa, som t. ex. föres i 
riktningen från eqvator mot endera polen, måste ovilkorligen så 
småningom afgifva det öfverskott af lefvande rotationskraft, som 
hon vid rörelsens början eger 1 jemförelse med rotationshastig- 
heten i de trakter dit hon blifver förd, och maste afgifva detta 
öfverskott åt jorden i dess helhet, hvars rotation således blifver 
genom denna luftström accelererad; och omvändt måste en luft- 
ström af motsatt riktning, eller från endera polen mot eqvator, 
astadkomma en retardation. I detta hänseende kan ingen ät- 
skilnad mellan en vattenström och en luftström finnas». Denna 
slutsats motsäges fullkomligt af det factum, att det strömmande 
vattnet, under aflägsnandet från jordens rullningsaxel, förorsa- 
kar en absolut retardation, beroende på vattnets vigt och den 
ökade rotationshastigheten. Luftströmmens dynamiska kraft, 
deremot, kan på många sätt totalt förvandlas till värme. Man 
kan lätt första, att, om tvenne lika starka luftströmmar mötas, 
resultatet blir en gemensam temperaturförhöjning, och att rö- 
relsen af båda afstadnas, under det att den framkallade vär- 
men förloras förmedelst strålning mot rymden. Resultatet af 
beröringen af en högre och en lägre luftström af motsatta rö- 
relser är värmeutveckling och förlust af rörelsekraft. Enahanda 
är förhallandet, da en luftström rusar öfver jordens yta; endast 
en del af dess dynamiska kraft meddelas jorden, resten för- 
vandlas till värme. Icke heller kan jorden sätta luften i rö- 
relse utan att förlora vis viva, derföre att värme utvecklas un- 
der rörelsens meddelande. Den praktiske ingeniören känner 
bäst, hvilken stor förlust af mekanisk kraft är förbunden med 
