BLOMSTRAND, ANMÄRKNINGAR TILL FÖREST. UPPSATS. 793 
CI C 
a.3.0l K.ce.c 
YI a.a. Cl Kereze\l 
Zi .a.0l seh en 
al K.e.e 
CI C 
motsvara hvarandra i allo på samma sätt som roseokoboltklori- 
den och kobolticyankalium, såsom båda af mig uppfattats: 
Cl c 
= 20270] ECHTE 
Maar] EEE odd GONE 
= a.a0l ve K2?.c .c HED 
2. Ao ÖN I. 8 oo & 
Cl C 
Vid platinan synes allt tala för att den 4-atomiga metallens 
angreppspunkter i dubbelatomen, saväl som i den enkla atomen, 
äro fullkomligt oförmögna att binda amoniak. Huruvida vid ko- 
bolten såsom dikobolt en möjlighet dertill förefinnes, såsom 
förut af mig antagits, kan ännu endast gissningsvis bestämmas. 
Möjligen är luteokoboltiaken snarare en fullständig triamin €0.4a?, 
saledes den förening, som fullständigast motsvarar platindiaminen. 
Cyanen såsom sjelfständigt verkande haloid måste lättare binda 
äfven de extraradikala angreppspunkterna, om det också i det 
enkelt verkande Pt ej synes låta sig göra. i 
Såsom ytterligare bevis för den af mig förutsatta öfverens- 
stämmelsen mellan de kopplade amoniak- och cyanföreningarne 
förtjenar nämnas, att bromplatincyankalium K2. (ec. c) Pt Br? 
vid upphettning med amoniak ger rödt diplatineyankalium, 
Re. c). Pte, således mutatis mutandis i allo på samma sätt 
som då [Pt(a. a) ger [Pt(a. a). It, utan afseende derpa, 
att på samma gång 2HI afskiljas ur det nybildade diplatinsaltet. 
I sammanhang härmed må anmärkas, om också som en 
omständighet af mycket underordnad betydelse, att de intres- 
santa kroppar, hvarigenom erbjudes det sällsynta exemplet af 
en atminstone delvis fri metallamoniak, måhända kunde uppfattas 
som ett bevis på den relativt svagare föreningskraft, hvarmed 
