PORATH, OM NÅGRA MYRIOPODER FRÅN AZORERNA. 815 
Vid beskrifningarna hafva de karakterer företrädesvis blifvit 
omnämnda, som erbjuda jemförelsepunkter med andra arter inom 
samma slägte. 
1. Seutigera coleoptrata FABR. 
Syn. Scolopendra coleoptrata FABRICIUS 
Iulus araneoides, PALLAS 
Cermatia lineata, ILLIGER 
» coleoptrata NEWPORT p. 382. 
Slägtet Scutigera, uppstäldt af Lamarck (1801) och beskrifvet 
under namnet Cermatia af ILLIGER (1807) !) och de fleste följande 
författare, ställes af alla senare Systematici, som behandlat Myriopo- 
derna, högst bland Chilopoderna, hvarföre det säledes hos dem, hvilka 
(med största skäl, såsom oss tyckes) anse denna ordning såsom den 
högsta, bildar spetsen af Myriopodernas klass. På grund af att två 
och två ryggsköldar hafva sammansmält till en, hvarigenom segmen- 
ten skenbart synas vara 8 med 2 fotpar på hvarje, har det äfven 
ansetts böra föras till Diplopoderna; men då segmentens öfriga par- 
tier icke hafva deltagit i denna sammansmältning, så är icke heller 
segomentens byggnad att jemföra med den hos Diplopoderna. Nu- 
mera herrskar icke någon tvekan om slägtets plats. Skiljdt från alla 
andra Myriopoder genom facettögon och mängledade tarser (deraf 
BRANDTS tribus: Schizotarsia, som består af blott detta slägte), har 
det äfven andra karakterer, som anvisa det den främsta platsen, och 
NEWPORT-jemför det derföre med sl. Cicindela bland Coleoptera. 
Flera arter äro beskrifna; men skilnaden dem emellan är hos 
författarne grundad på olikhet i färgteckningen, och af formkarak- 
terer nämnes blott sista benparets längd i förhållande till kroppen 
samt proportionen emellan dess första tarsalleder. Det enda exem- 
plar, som föranledt slägtets omnämnande här, är tyvärr defekt, 
i det att båda antennerna äro ofullständiga och af benparen finnas 
blott de främre. Endast med tvekan har jag derföre kunnat hän- 
föra det till Sc. coleoptrata, helst som äfven all färgteckning för- 
svunnit genom spritens inverkan, så att djuret är öfverallt enfärgadt 
gulaktigt. En beskrifning af exemplaret må emellertid här hafva 
sin plats. Det mesta i beskrifningen torde måhända vara gällande 
för hela slägtet. 
Hufvudet ofvan har bakre hälften bredast, hjessan försedd med 
en djup grop, pannan med en långsgående djupare medianfåra och 
2 dermed nästan parallela, framtill dock konvergerande fåror, hvilka 
börja vid ögonens öfre vinkel och sluta, liksom medianfåran, midt 
emellan antennbaserna. Facettögonen äro stora och utstående. De 
V. BEreséE och Fr. MEINERT: Danmarks Geophiler, i SCHIGDTE, Natur- 
historisk Tidskrift, 3:e R., B. IV. 
Fr. MEINERT: Danmarks Chilognather, i d:o B. V., h. 1. 
!) Enl. GERVAIS, Ins. Apt. p. 215. 
sec. GERVAIS, Ins. Apt. 
do 21h 
