230 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
Alla dessa tal visa ibland annat, att äfven här variationen 
ökades med dimensionen. 
En resorption egde och eger rum uti suturtrakten, hvilket 
är tydligast hos Hästen. 
Sjelfva suturtraktens form är olika hos båda djurslagen. 
Hos Hipparion finnes a båda sidor framtill en process och 
benet är mera jemnbredt. Hos Hästen ligga processerna 
på midten af suturtraktens sidoytor, äro låga och isynnerhet hos 
äldre djur mindre utspringande än ledhufvudets undre sido- 
ränder. } 
Sl, 
Diametern för erista capituli var: 
Hipparion. Equus caballus. 
m.m. m.m. 
hösst. ma. Gene VAN RE RENNER 36 47,5 
lost a Man. ui ATA TNE 24 24,5 
Skallnaden =... 2ME Mans IENENAIUNEE. 12 23 
utvisar, hvad vi ofta påpekat, nemligen att variationen ökas i 
förhållande till dimensionen. 
321 
Den reducerade längden var: 
| Hipparion. Equus caballus. 
hoestr ee. RE oe OT 8,7 x 
Mä SEKT ae oe At AR Kd Er ERA R AR 6 5,9 
Skillnaden.. un oe Wer 
utvisar ocksa här, att variationen är större, der dimensionen är 
större. Da dessa tal uttrycka delarnas gracilitet, sa finna vi 
den hos Hipparion vara större än hos Hästen. 
Häraf kan man dock icke sluta till hela djurets större 
svaghet, emedan den laterala styrkan ökades hos Hipparion 
genom sidometacarpal-benen, och de smalare hofvarna complet- 
terades af bihofvarna, en bildning som otvifvelaktigt både i 
kärr och steril mark skänkt detta djur en säkerhet uti gängen, 
som icke ernås af någon nu lefvande närstående djurart. 
