AGARDH, OM DE UNDER KORV. JOSEPHINES EXP. INSAML. ALGERNE. 365 
longiores, superne sensim breviores. Ramuli juveniles magis cy- 
lindracei, mox inflati spherici, unico nunc 2:bus articulis con- 
stantes, intra membranam hyalinam endochroma coioratum sph&- 
ricum, nunc basi quasi pedicellatum (residuo articuli inferioris) 
foventes. 
4:0 I Bostons hamn insamlades endast en enda Ale, neml. 
Laminaria longicruris DELAPYL., men ibland de deraf hemförda 
exemplaren funnos både ett par exemplar i frukt, och andra i 
yngre tillstånd, alla fullkomligt friska, så att de lemnat ett väl- 
kommet bidrag till komplettering af hvad man förut kände om 
denna art. Att den är en egen, från Lam. caperata fullkomligt 
skiljd art, synes mig icke vara något tvifvel underkastadt. Åfven 
på yngre exemplar är stjelken upptill ihålig; på torkade och 
pressade exemplar sammanfaller den dock lätt, såvida icke exem- 
plaret under längre tid kringdrifvit på hafvet, 1 hvilket fall 
stjelken blir mera blåsformigt uppsvälld, och bibehåller sig så- 
dan äfven då den är torkad; — 1 sådant tillstånd uppkastas 
den på kusten af Jutland och Bohuslän. I stället för att 2. 
caperata far en stjelk af ett par alnars längd, och en icke syn- 
nerligt längre lamina, synes ZL. longicruris ha benägenhet att 
utvexa till en vida större längd. Några af exemplaren från 
Bostons hamn voro 6—-8 alnar långa, och DICKIE omtalar exem- 
plar från Cumberland Sound af ända till 40 alnars längd. Men 
äfven på de största exemplaren från Bostons hamn hade lami- 
nan knapt 4 alns bredd, under det äldre Spetsbergska exemplar 
af L. caperata hafva blad med mera än 1 alns bredd. Bladets 
tjocklek och form är hos 2. longicruris närmast öfverensstäm- 
mande med /. saccharina; hos L. caperata är laminan tunnare 
och formen mera elliptisk. Hos 2. longicruris bildar fruktifika- 
tionen ett sammanhängande, bladets midt upptagande, 11—2 
tum bredt band, som på de större exemplaren kan vara flera 
alnar långt; hos L. caperata och L. saccharina är det motsva- 
rande fruktifikationsbandet relativt bredare och kortare. Hos 
L. longicruris synes fruktifikationen utvecklas uppifrån nedat, 
och bladet upplösas ifrån spetsen nedåt mot basen i den mån 
