428 ÖFVERSIGT Ar K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR. 1870. 
med fiera tillhöra Florideerna; bland de gröna Algerne finnas 
flera slägten, som stå nära Conferveerna, och andra räknas till 
Siphoneerna 0. s. v. Men utom dessa slägten känner man arter 
med en nätformigt utbildad frons inom slägten, hvilkas öfriga 
arter bestå af en sammanhängande, icke nätformigt bildad cell- 
väf. Sa visa Asperococcus clathratus, Ulva rigida, Ulva reticu- 
lata, arter af Kaliymenia o. s. v., att det nätformiga bildnings- 
sättet icke i och för sig kan anses säsom karakteriserande ens 
för slägtet. — Här, som annorstädes, är det icke blott den yttre 
formen utan lika mycket, eller kanske mera, sättet, hvarpa 
den uppstår, som far tagas i Öfvervägande. En nätformigt 
bildad frons uppstår i sjelfva verket hos Algeıne pa mycket 
olika sätt. 
Hos Hydrodictyon är det alla modercellens sporidier, som, 
efter att hafva varit fran hvarandra fullkomligt skiljda — hvar 
för sig bestående och med sin egen fria rörelse försedda indivi- 
der — lägga sig tillhopa 1 små stjernformiga grupper, hvilkas 
spetsar mötas och sammanvexa till ett sammansatt individ, som 
efter modercellens upplösning vidare utvecklas och bildar den 
homogena, nätformigt genombrutna, utan fäste fritt flytande säck- 
lika frons, som är karakteristisk för slägtet Hydrodietyon, sa- 
dant det nu begränsas. 
Ehuru man icke genom direkta observationer känner utveck- 
lingssättet hos de extra-Europeiska slägtena Microdictyon DECSNE, 
Phyllodictyon GRAY, Struvea SOND., Pterodietyon (Conferva 
anastomosans HARV.) m. fl., sa torde det dock af deras struk- 
tur kunna slutas, att det väsendtligen afviker fran bildningssättet 
hos Hydrodietyon. Man torde med temlig visshet kunna antaga. 
att hela vexten här framgar ifrån en enda Sporidie-cell, genom 
hvars tillvext och delning de öfriga uppkomma. De nybildade 
cellerne äro antagligen med sina utskjutande spetsar till en bör- 
jan alltid fria, men mötande hvarandra, likasom genom något 
polaritets-förhållande, fäster sig spets mot spets, och sålunda 
sammanvexande bilda den nätformiga väfnad, hvaraf frons hos 
dessa Alger slutligen består; de i kanten utskjutande yngsta 
