430 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
komma i de senare seriernes småblad, bestående dessa af en 
enda longitudinel cellrad. Hos de öfriga slägtena, Microdietyon 
m. fl., finnes knappt denna funktionsfördelning annorlunda än 
att vissa celler få en starkare tillvext och bilda ett slags stam, 
som uppbär de andra. 
Hos Hydrodietyon ordna sig de ursprungligen fria och i 
alla direktioner rörliga sporidierne på ett bestämdt sätt för att 
kunna frambringa det hela. Hos de andra slägtena äro de ur- 
sprungligen fria, men med spetsarne sedan sig förenande cellerne 
fastsittande med sin ena ända (basen), och det kan salunda här 
vara mera beroende af den riktning, hvari de framskjutas, att 
de med spetsarne mötas, tryckas mot hvarandra och samman- 
vexa. Det är icke hos vexterne något ovanligt, att nya delar 
salunda utskjutas efter en för hvarje art gifven lag; men van- 
8) 
ligast är väl att denna lag för arten är i viss man underkastad 
de yttre omständigheternas tvång (jordmanens beskaffenhet för 
rotbildningen, grenbildningens riktning beroende af tillgang till 
ljus och luft, o. s. v.). Hos de nämnde nätformigt samman- 
satte Alserne synes deremot det annars passiva vextlifvet kunna 
i viss man betvinga omgifningens inflytande, enär annars den 
regelbestämda sammansättningen svarligen skulle kunna städse 
bevaras. Och framför allt synes förhållandet hos Hydrodictyon 
antyda någon slags inre polaritets kraft !), hvarigenom delarne 
kunna antaga den ordning, som är oumbärlig för den gifna for- 
mens ständiga aterproduktion. 
Hos alla de nämnde Algerne förekommer således såsom för 
den normala bildningen gällande regel, att ursprungligen fria och 
1). Ett sådant polaritets förhållande, eller hvad man annars vill benämna det, 
synes icke vara så sällsynt hos de lägre Algerne. Hos Desmidiaceer och 
Zygnemeer lefva talrika fria individer tillhopa i en koloni, 1 ett på visst sätt 
DR) 
beeränsadt, likasom af ett slemmiet moln bestående, i vattnet sväfvande helt. 
o fe) 3 
Mot den period, dä befruktningsfenomenen förestå, närmar sig den ena 
3 le) | 
träden intill den andra, den masculina, om man får nyttja detta be- 
nämningssätt, intill den feminina, och det är uteslutande mot den sida, 
der tråd ligger invid tråd, som anastomoserne framkomma. Hafva tre trä- 
dar närmat sig hvarandra, så ser man ock anastomerande utskott från den 
medlersta utgå mot båda de yttre trådarne. 
