448 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
nunc magis elongati, semper ramellis densissime congestis undi- 
que cooperti. Vesiculas tantum vidi minores obovatas, nec sph&- 
vicas magnitudine Pisi, ut in Ü, monilifera obveniunt. 
18. C. polyceystidea ARESCH. mser. & Phye. nov. p. 336. 
J. Ac. sp. p. 240. Kürz. tab. Phyc. X, tab. 84! 
Bl. expansa ARESCH. |. c. pag. 337. Kürz. tab. Phye. X, 
tab. 84! an diversa? 
SEE Mronde undique ramosa, ramıs a caule teretiusculo fere 
quoquoversum que egredientibus, superioribus densis- 
sime decompositis rhaches undique tegentibus. 
EK (Ch manga MM dh ic, Sm m 24 HART. 
Phye. austr. tab. 247. Kürtz. tab. Phye. X, tab. 75! 
Radix in hac fibrosa & rami in caule teretiusculo quoquo- 
versum egredientes sunt characteres, quibus ab aliis differt. Vix 
autem his differentiis distinctionem genericam condere vellem, 
ramificationis norma & structura receptaculorum c&terum congru- 
ente. Quod ramuli terminales in ramo quoque tantum fertiles 
fiunt, forsan argumento sit, hanc speciem esse Generis supremam. 
III. Landsburgia Myricefolia. 
Den form, som mest förtjenar uppmärksamhet, är utan tvifvel 
den nya och lätt skiljda art af det Ny-Zeländska slägtet Lands- 
burgia, som i samlingen förekommer. Under det den typiska 
arten har flikiga blad och derföre blifvit kallad L. quereifolia, 
har den nya arten bladen oflikade. Sedan två arter sålunda 
äro kända, torde slägtets karakterer också bättre kunna fram- 
häfvas. Dessa karakterer torde snarast ligga i sjelfva,utvecklings- 
sättet och den bestämda differentieringen af delarne, hvarigenom 
Landsburgia far mycken analogi med Scaberia, som i afseende 
på delarnes form dock är mycket afvikande. Den nya arten 
torde med följande kunna karakteriseras: 
Landsburgia Myricefolia (J. AG. mser.) frondis fruti- 
culos& ramis elongatis, inferne longe nudis subspiraliter cicatri- 
catis, apice fasciculo foliorum instructis, foliis pollicaribus sub- 
