464 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
ligt små qvantiteter. Vill man göra formeln oberoende af så- 
dana qvantiteter, kan man sätta 
7 = lim. (22) ck RR SO 
då qg är en funktion af v, 7’ och utgör en ny art af kroppens 
specifika värme. Formeln 21 blifver då 
de 0 olziniamn 0 u re). 
Läget af x axeln är härvid lemnadt obestämdt uti tangent- 
planet i O, ehuru det förutsättes, att axeln räknas positiv i den 
riktning, som motsvarar förvandling af värme till arbete. An- 
tages som «x axel tangenten till den adiabatiska kurvan genom 
nämnda punkt, måste motsvarande värde pa » vara 0 eller r. 
Man får då af eqv. (19), (20) och (16) 
M = 0 | 
0=N | 
Ge ale (2). 
l b 
|| 
N = (0 — «b)| 
Härvid bestämmes riktningen af y axeln, sa att N och följakt- 
ligen oväro positiva. 
Dessa formler lemna en mycket tydlig föreställning om de 
värmefenomener, som uppstå vid en kropps elementära förän- 
dring. Man finner att denna alltid kan försigga 1 tvenne hvar- 
andra motsatta riktningar, motsvarande vinklarne w och w +, 
hvarvid q erhåller samma numeriska värde, men med olika tecken, 
angifvande att lika mycket värme upptages och afgifves för lika 
stora oändligt små förflyttningar efter en kurva a ömse sidor 
om en godtycklig punkt O på den kroppens tillståndseqvation 
representerande ytan. Lika mycket värme motsvarar äfven för- 
flyttningarne angifva genom vinklarne zr — w och 27 — w. Ge- 
nom hvarje punkt O gar alltid en adiabatisk kurva, men blott 
en enda sådan. Förändringarne, angifna genom bågelementer å 
ena sidan om denna kurva, motsvara positiva, hvaremot de, 
som angifvas genom bågelementer på andra sidan om kurvan, 
