471 
Öfversigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar, 1870. N:o 5. 
Stockholm. 
Om tvänne nya arter Ophiurider. 
Af AxeL VILE. LJUNGMAN. : 
[Meddeladt den 11 Maj 1870.] 
Ophiacantha vivipara N. 
Discus utrinque baculis vel granis conicis scaberrimis totus- 
tectus. Scuta oralia nuda quadrangula vel pentagona angulis 
rotundatis, longitudine latitudinem dimidia parte superantia, intus 
latiora quam extra; adoralia trigona intus inter se tangentia, 
oralibus multo minora. Papille orales (intima impari spiniformi 
excepta) tern® vel quatern® complanate. Brachia septem valida, 
diametrum disci quater fere longitudine aquantia. Scutella bra- 
chiorum dorsalia quadrangula marginibus (et adoralibus et abo- 
ralibus) excavatis, duplo fere latiora quam longiora; ventralia 
hexagona angulo aborali rotundato marginibus lateralibus exca- 
vatis, que fere longa ac lata; lateralia utrinque inter se tan- 
sentia, fortiter carinata. Spin® brachiorum noven&e vel dene, 
scabriuscule, ab infima spina longitudine crescentes. ÖOrdines 
spinarum oppositi in dorso brachii parum sejuncti. Papilla am- 
bulacralis singula complanata longa. Diametros disci 18 millim. 
Habitat in oceano pacifico juxta Altatam, urbem mexicanam. 
Denna art lemnar såtillvida ett vigtigt bidrag till kunskapen 
om slägtet Ophiacantha’s geografiska utbredning, som detta slägte 
ej förut varit kändt från Amerikas vestkust. 
Det undersökta, från Altata i Mexico genom Herr SALMIN i 
Hamburg erhållna exemplaret är starkt bygdt och liknar af sina 
samslägtingar mest O. bidentata RETZIUS (O. spinulosa M. TR.), 
fastän de gröfre armarne och de trubbigare och mindre bräck- 
liga samt något kortare armtaggarne gifva det ett mera Ophio- 
coma-artadt utseende. Skifvan är täckt af gröfre småtaggiga 
