SUNDELL, UNDERSÖKN. OM ELEKTR. DISJUNKTIONSSTRÖMMAR. 485 
Af de anförda talen synes, huru stor noggranhet kan upp- 
nås vid detta slag af observationer. Sannolika felet för ett 
medeltal gar nemligen icke upp till en skaldel. I det följande är 
det derföre nog, om endast medeltalen af de tagna utslagen anföras. 
Serien 2. Gnistans längd = 1,5 mm. 
S u R 
6 ls 18,8 
8 39,0 ls 
10 2088 8,3 
12 20,2 0,8. 
Anmärkningsvärdt är, att utslaget aftager, då slagvidden till- 
tager. Detta antyder, att den genom gnistans elektromotoriska 
kraft 1 rörelse satta elektricitetsmängden antingen är oberoende 
af slagvidden (d. v. s. af qvantiteten och tensionen i en urladd- 
ning), eller atminstone vexer i svagare förhållande än slagvidden. 
Huru härmed förhåller sig, skall i $$ 9 och 10 utredas. 
Likasom vid Herr BUFFS försök skedde utslagen med och 
utan gnista vid fg at motsatta sidor af skalan. Utslagets rikt- 
ning angifver saledes, då gnista finnes vid fg, antingen disjunk- 
tionsströmmen eller den direkta induktionsströmmen. Genom att 
jemföra utslagstalen utan och med rulle finner man dock, att 
det måste vara den förra strömmen, som hufvudsakligen gifver 
utslaget. Ty om det vore induktionsströmmen, borde, enligt 
hvad redan anmärktes sid. 483 det förra utslaget blifva mindre än 
det sednare. De anförda serierna visa deremot, att utslaget utan 
rulle alltid är betydligt större än utslaget med rulle. Det kan 
således icke vara strömmen B, som gifver utslaget, utan detta 
måste förorsakas af disjunktionsströmmen D. Den förminskning 
j utslagets storlek, som rullens insättande åstadkommer, förklaras 
genom den af Herr EDLUND gjorda upptäckten, att gnistan fg 
har egenskapen af elektrisk ventil för induktionsströmmarne, d. 
VAS: gnistan genomsläpper den af dessa strömmar, som söker 
genomgå densamma i lika riktning med den elektriska urladd- 
ningen, i större proportion än den andra!). Vid den här begag- 
1) Öfv. af K. Vet.-Akad. Förh. 1868, sid. 468. 
